www.titlovi.com
1914 U osvit velikog rata
rusko carstvo je vladalo nad više od 100 etničkih grupa.
Regija Kavkaza snabdeva 50% svetske nafte.
Zemlja, gde istok susreće zapad.
ALI I NINO
Oče, hoću da se oženim.
Hoćeš da ti nađem lepu ženu?
Hoću da oženim Nino Kipiani.
Njena bedra su suviše uska, kao kod svih Gruzijki.
Oče?
Ženska bedra su važnija
od njenog obrazovanja, sine. Zapamti to.
Kada hoćeš da se oženiš?
Uskoro.
Ja bih da mi se unuk rodi u maju.
To je srećan mesec.
Zašto si nju izabrao?
Volim je oče.
Uopšteno govoreći, voleti ženu nije dobra ideja.
Oče.
Ali Kan
čestitam na diplomiranju.
Zaslužili ste ovu proslavu.
Hoćete li ići u Moskvu na studije?
Još nisam odlučio.
Mogu li zamoliti za ples?
Oče?
Naravno.
Letnja rezidencija Kipianijevih Tbilisi
Koliko đubriva? Koliko je veliki...
Ne, ne.
Mogu li?
Da, naravno. - Hvala.
Ja sam Malik Nakharijan. - Oh, Nino Kipiani.
Zadovoljstvo mi je upoznati vas. - Lepo je upoznati vas.
Ja sam veoma dobar prijatelj vašeg oca.
Oh. - Zajedno smo u poslu.
Hvala.
Na kraju krajeva, snabdevanje treba uskoro da krene.
Pa, barem to pokušavamo.
Prinče Ali Kan, dobro nam došli.
Jako mi je žao, moj voz je kasnio.
Nema potrebe. Dođi i pridruži nam se.
Upravo sam saznao da ste postali plemić, vaša visosti.
Moje iskrene čestitke.
Veoma ste ljubazni, hvala.
Hvala.
Bog je u našem vinu.
Ne može vam naškoditi..
Oče, Ali Kan ne pije alkohol.
To je protivno njegovoj veri.
U ovoj prilici napraviću izuzetak
tako da mogu nazdraviti knezu Kipianiju.
Hvala vam mladiću.
Za kneza Kipianija. - Za kneza Kipianija.
Morate otići i pogledati naše vrtove posle večere, Ali Kan.
Imamo najlepše drevno drveće.
Hvala vaša visosti, ali došao sam posetiti vas
ne vaše drveće.
Šta? Imate nešto protiv drveća?
Ali Kan se plaši drveća, g-dine Nakharijan.
Ne baš, ali ono što drugi osećaju prema drveću
ja osećam prema pustinji.
Pustinja?
To je samo žbunje i pesak.
To je upravo ono zašto je volim.
Njena jednostavnost.
Možda je to razlika između istoka i zapada.
Pustinja ne traži ništa
ne daje ništa
a šume su pune pitanja.
Pa... - Ali Kan.
Orlovi dolaze sa planina
i tigrovi iz šume
ali ništa, ništa ne dolazi iz pustinje.
Lavovi i ratnici dolaze iz pustinja.
Lavovi i ratnici.
I da ne zaboravimo, izvor našeg blagostanja, naša nafta.
Ali Kan.
Tako sam srećna što si došao. - Žao mi je što sam kasnio.
Brinula sam se.
Ko je bio čovek što je sedeo pored tebe?
Malik?
On je iz veoma značajne jermenske porodice.
Tvoj otac je sada knez.
Da li to znači da si kneginja?
Da.
Mislim da te volim, Ali Kan...
... i pored toga što sam kneginja.
Možda nećeš biti još dugo.
Kako to misliš?
Zar nećeš izgubiti titulu kada se udaš?
Znači li ovo da me prosiš?
Da.
Hoćeš li me uvek voleti, Ali Kan?
Da.
I ostaćeš sa mnom štagod se desilo
i nećeš imati drugih žena?
Da.
Hoće li tvoj otac zahtevati da postanem muslimanka?
Ne.
Oduvek sam želela da odem u Pariz
više nego bilo gde drugde u svetu.
Obećavam da ću te odvesti u Pariz na medeni mesec.
A sada...
... hoćeš li se udati za mene?
Hoću.
Hoću, Ali.
Kan.
Telegram za vas.
4. avgust 1914
Dragi sine, car izgleda da je spreman
da objavi rat raznim evropskim monarsima.
Smesta se vrati u Baku i budi spreman da ispuniš svoju dužnost.
Protiv koga je ovaj rat?
Ne znam.
"Nemački kajzer, austrijski car
bavarski kralj
pruski kralj, mađarski kralj
sultan Otomanske imperije..."
A ko su saveznici Rusije?
"Engleski kralj, srpski kralj
belgijski kralj
francuski predsednik
i japanski car."
Baku, Azerbejdžan
Širvanšir palata
Znam da kada naša porodica vlada ovom zemljom
koliko njih se borilo i umrlo na bojnom polju...
... tvoj otac, tvoj deda.
I osećam se delom toga.
Ali zašto treba da se borim za jednog hrišćanskog monarha
protiv drugoga?
Zašto treba da se borim za ruski cilj kakav god on bio?
Navikli smo da sebe smatramo delom Rusije.
Mi to nismo.
Osvojili su nas pre sto godina
i oduzeli vlast naše porodice.
Bili smo okupirana zemlja.
Veruj mi oče, biću ponosan da poginem u borbi
kada dođe vreme...
... ali ovo nije naša borba.
Ti si lud.
Misliš da propustiš ovu izvanrednu priliku?
Ilijas, mi smo ovde
a linija fronta će biti ovde negde
3.200 km daleko, u Belgiji.
Ako se uopšte budemo borili
biće to najverovatnije protiv Turaka
naših rođaka, zašto bih to uradio?
Zbog slave.
Slušaj, da li te je briga ko dobija ovaj rat?
Ne, ni najmanje.
Ti samo želiš da ratuješ. - Da, želim da budem vojnik.
Oduvek sam to želeo.
Žao mi je, ne razumem.
Bićeš ljubomoran kada me vidiš
u oficirskoj uniformi, Ali.
Siguran sam da ćete obojica biti hrabri oficiri, ali zašto?
Biće to avantura.
To je važna stvar.
Šta ti misliš Sejid?
Ja sam sa tobom.
Ne mislim da je ovaj rat naša stvar.
Na kraju krajeva neću se vraćati nazad u školu.
Lepo.
Kada ćeš otići da ga posetiš?
Mog oca.
Uskoro.
Vaša ekselencija može uveriti cara
da neće biti prekida snabdevanja naftom
u dolazećim mesecima.
Čak ima prostora za povećanjem.
Princ Ali Kan.
Bojim se da da treba priznati sa žaljenjem
da je rat ekstremno dobar za posao.
Kao što možda znate, naša porodica je vladala ovim prostorom
skoro 700 godina.
Da.
Zadržali smo dovoljno imovine u gradu
da budemo finansijski obezbeđeni.
Ne sumnjam u to.
Tako da... - Da?
Imam čast da zatražim dozvolu vaše visosti
da oženim kneginju Nino.
Ovo je zaista velika čast, Ali Kan
ne samo za Nino već i za celu porodicu.
Pa ipak...
... ne mogu se otrgnuti osećaju
da je ona još uvek premlada da se uda,
da ne govorimo o razlikama u poreklu
i u, uh, veri...
Siguran sam da je to takođe briga i vašeg oca.
Ne.
Razgovarao sam o tome sa njim.
Pa, u svakom slučaju, glavni problem je u tome da je svet krenuo
u užasan i nepredvidiv rat.
Mislim da treba sačekati i videti njegov ishod.
Ne slažete se?
Ali Kan.
Jesi li dobro?
Šta je bilo?
Kako se usuđuje?
Pre sto godina, Kipiani bi mi ljubili stopala
za ovakvu priliku.
Otac će mi se smejati.
On zapravo nije rekao ne. - Kraj rata.
Ovaj rat bi mogao potrajati 20 godina.
Šta ćeš uraditi? - Pobeći ćemo zajedno.
Misliš, otećeš je?
Pa, nisam protiv ideje.
To je tradicionalan način rešavanja problema ove vrste
ali bi trebalo biti krajnje sredstvo, zar ne?
Mislim...
... neko bi trebalo da objasni knezu Kipianiju
kako bi to bio divan brak
u svakom pogledu iz političkih i kulturoloških razloga.
Ko bi to uradio?
Mogu ja. Prepusti to meni.
Hvala ti.
Zašto si rekao, posle rata?
Ne mislim da ima potrebe
žuriti u to.
Svi govore da će biti gotovo do Božića.
Ali kako ti znaš?
Niko ne zna koliko će trajati.
Mislio sam da bi ti dobro došlo
imati vremena za razmišljanje.
Zašto mi treba vreme da razmišljam?
Radije bi se pridružila njegovom haremu bez razmišljanja?
Ali rekao je da neće imati drugih žena.
Nino, ne budi toliko naivna.
Jednom kad dobiju ono što žele
muškarci ne pamte uvek svoja obećanja.
Gruzijka, Azerbejdžanac i Jermenin
tri velika naroda Kavkaza.
Hvala. Mnogo vam hvala.
Moja žena bi vam mogla reći...
Recituj jednu od svojih poema.
Da, dobro, naravno.
Zaista? Ne, ne mislim tako.
Šta se dešava u ratu?
Nemci su okupirali Poljsku.
Rusi napreduju ka Bagdadu.
Nama je to sve isto.
Pa, u svakom slučaju bolje nego škola.
Imamo konje. Imamo puške.
Zar ne možete dobrovoljno na front?
Ne žele muslimanske oficire na frontu
za slučaj da odbiju da pucaju na druge muslimane.
I u pravu su.
Ne želim da ubijam moju tursku braću.
Ljubaznošću oficira.
Svinjski kotleti za momke.
Vidiš li sa čime moramo da se bavimo?
Bio si tako u pravu ne pristupiti.
Zdravo.
Idem. - U redu.
Sve je na meni.
Da li Malik imalo napreduje?
On se zaista trudi, veoma mnogo.
Ali moja majka te još uvek naziva divlji musliman.
Ne mislim da me je iko ikada nazivao divljim.
Meni se to nekako dopada.
Ne mislim da je to mislila kao kompliment.
Znam da tvoji prijatelji služe vojsku, Ali.
Ali između tebe i mene...
... žao mi je, Rusi dobro napreduju.
Da li je to važno za nas? - Jeste.
Jer, osim ako Rusi ne budu poraženi
mi nemamo šansi da ostvarimo šta je najviše potrebno našoj zemlji.
A šta je to?
Naša nezavisnost.
Moj otac misli da nemamo šansi za nezavisnost.
Mislim da greši.
Sporije. Sporije. Je'n dva.
Ali, ja sam. - Ima li novosti?
Malik je ovde.
Govori im da u ovom kraju
po njegovom mišljenju, mešoviti brakovi su jedini put napred.
Je li tako? - Da.
I ja mislim da posle rata
možda, čak i više...
U redu. Možda bi se mogli videti kasnije.
... više...
... komplikovano, da.
Onda, videću te posle opere.
Mislim da je vreme da idemo.
Vidimo se kasnije. - Nino?
Dolaziš li?
Zdravo.
Ako Rusija zauzme Tursku i Persiju
car je rekao da će zatvoriti
naše džamije i škole i ukinuti naše jezike.
Pa ipak, car traži novac od nas.
Zašto bi sarađivali
u uništenju naše sopstvene kulture?
Sve u šta bi mogli biti sigurni
je da će posle rata sve biti potpuno drugačije.
Sve velike sile će biti slabe i iscrpljene,
ali mi ćemo imati našu snagu
naš novac i našu naftu.
Zar ne bi bilo divno postati
prva demokratska muslimanska nacija?
Ne sviđa mi se način kako pokušava oslikati cara.
Slažem se sa Fatali Kanom.
Treba da se oslobodimo.
I ne mislim se da se vraćamo 100 godina unazad
na stanje kakvo je bilo pre nego što su Rusi došli.
Mislim da treba stvoriti modernu, progresivnu državu
koju ćemo sami voditi.
Mnogo vam hvala što ste pristali
da me pratite, g. Nakharijan.
Ne bih to propustila nizašta na svetu.
Zadovoljstvo mi je.
Treba da razgovaramo sa mladim ljudima.
Bilo je to divno veče.
Hvala.
Čekaj. Čekaj.
Sviđaš mi se.
Stvarno mi se sviđaš.
Šta... šta to radiš?
Možemo zajedno napustiti zemlju.
Venčaćemo se u Moskvi. - Ne.
Da. I onda ćemo otići u London.
Ne, ne, ne. Malik. Šta to radiš?
Pusti me napolje. Zaustavi kola! Malik!
Pusti me napolje!
Pusti me! Pusti me da izađem!
Zaustavi kola, Malik!
Dobro je imati tvoju podršku.
Hvala što ste me pozvali, gospodine.
Hvala vama, Fatali Kan.
Dobro si se pokazao, sine moj.
Ali!
Ali.
Nakharijan je oteo Nino.
Ne. Samo su išli na operu.
Ne. Pokušavao je da je poljubi.
Onda se odvezao sa njom.
Šta to pokušavaš? - Pusti me!
Bolje ostani sa mnom. Razumeš li?
Pusti me! Ne možeš to raditi! - Ne! Ne možeš ići.
Sada si moja.
Neću to ponovo reći.
Išli su priobalnim putem.
Možda je tako najbolje.
Ne, Ali.
Ali.
Šta se desilo?
Mislila sam...
Šta si mislila?
Mislim, da li je...
Da li je šta?
Ne, nije.
On je mrtav.
Imam 40 ljudi koji čuvaju kuću.
Moraš otići večeras. - Zašto?
Nakharijanovi, ucenili su tvoju glavu.
Doći će da te traže.
Poslaću te našim ljudima u planini.
Koliko dugo moram ostati?
Veoma dugo.
Dobro veče. - Dobro veče.
Želite li da sednete?
U ovim okolnostima, Kan...
... ubeđen sam...
... jedino časno rešenje za njih je da se venčaju.
To se ne može uraditi, kneže.
Da, može se uraditi večeras.
Gde je on?
Verujem da je otišao kod svog ujaka u Persiju.
Moraju se venčati.
Siguran sam da ćete joj moći naći prikladnog muža.
Oboje znamo da je sada niko neće oženiti.
Hvala vam što ste došli.
Šta je ovo? - Hašiš.
Dobar je za bol.
I za savest.
Ali.
Kazi Mulah?
Ovo je Ali Kan Širvanšir.
Treba mu tvoja zaštita.
Pratite me, vša visosti.
Ali Kan. Ali Kan.
Bojim se da je jako bolestan.
Niko nije dugo bolestan u Dagestanu.
Žao mi je.
Zaista ne razumem šta govorite.
Kneže Kipiani, bez poštovanja
za porodicu Nakharijan
naša zajednica se smatra dužnom da traži da se vaša ćerka
uzdrži od pojavljivanja u javnosti
za izvesno vreme.
Ne znam šta drugo mogu da uradim.
Pa, bolje smisli nešto.
Pogledaj je.
Pogledaj se.
Ne možemo više ovako.
Ne želim da idem u Moskvu.
Bojim se da u ovoj situaciji ne tražimo tvoje mišljenje.
Ja odbijam... - Dogovor je već napravljen.
Oče, molim te. - Ne!
Potpuno je jasno da ovde nema budućnosti za tebe.
Nema budućnosti za mene ni u Moskvi.
Postoji šansa da neće svi
čuti šta se desilo.
Roditelji me sutra šalju u Moskvu.
Onda je tvoja dužnost da ih poslušaš.
Nije li tako?
Ako me nećeš povesti, ja ću ići sama.
Nino?
Da.
Nino.
Kako si stigla ovamo?
Sejid Mustafa me je doveo.
Tako si mi nedostajao..
Sejid.
Idi po mulaha i reci mu da treba
odmah da se oženim.
Nije nam potreban mulah.
Ja znam kako da obavim venčanje.
Samo treba da priprem dokumenta.
Dobro. Onda za jedan sat.
Stvarno želiš to da uradiš?
A ti?
Jesi li spreman da oženiš posrnulu ženu?
Jesi li ti spremna da ostaneš ovde?
Ova koliba? Neće li ti biti dosadno?
Ne.
Kako se zoveš?
Ali Kan Širvanšir, sin Safar Kana.
Tvoja vera?
Šiitski musliman.
Šta je tvoja želja?
Da oženim ovu ženu.
Kako se ti zoveš?
Kneginja Nino Kipiani.
Tvoja vera?
Gruzijska pravoslavna.
Šta je tvoja želja?
Da budem žena ovom čoveku.
Da li želiš da zadržiš svoju veru?
Da, želim.
Molim vas, potpišite ovde.
Koje... koje ime treba da napišem?
Tvoje novo ime.
Nino Širvanšir
Dragi moji roditelji, molim vas ne brinite za mene.
Ali i ja smo se venčali
i sve se okrenulo na bolje.
Život u planinama je jednostavan.
Uzgajamo piliće i naše sopstveno povrće.
Radimo po ceo dan
i potpuno učestvujemo u životu sela.
Nemamo komoditet kao u gradu,
ali iskreno mogu reći
nikada nisam bila ovoliko srećna u životu.
Volim vas, Nino.
Treba mi nešto toplo.
Nešto toplo. Nešto toplo.
Moj otac predlaže da odemo u Švedsku.
Neutralna zemlja.
Da li predlaže kako da stignemo tamo
u sred rata?
Oni ne obraćaju pažnju.
Kada im budeš pisala
reci im da živimo na način kakvim većina ljudi živi u našoj zemlji.
I da to ima smisla.
Jesen 1917.
Pripadalo je Alijevoj majci.
Mnogo vam hvala, Safar Kane.
Hvala.
Da li donosiš vodu sa izvora
svako jutro, dete moje?
Mm-hmm.
I kuvaš?
Da, kuvam.
Hvala.
Odobravm tvoju ženu, Ali Kane...
... ali ona je veoma loša kuvarica.
Safar Kane, mogu li ti doneti još malo?
Ne, hvala. Izvrsno je.
Ne bih mogao.
Kakav je život u Bakuu?
Sve je poprilično isto
osim što su ulice haotične
jer je ruski guverner otišao.
Zašto bi to uradio?
Car je abdicirao.
Šta?
Da. Rusi moraju da napuste grad.
I naši vojnici se vraćaju sa fronta
oslobođeni zakletve date caru.
Šta je sa Nakharijanovima?
Cela porodica Nakharijan je otišla u Moskvu.
A moja porodica?
Verujem da su razumno otišli u Tbilisi.
Da li to znači da možemo nazad?
Ne vidim nikakav razlog protiv.
Bili smo srećni ovde. Moramo li da odemo?
Ovo je najbolja šansa koju ćemo ikada imati
da ostvarimo našu nezavisnost.
Je li bilo ovako kada si otišao?
Ne.
Ruska revolucija je izazvala haos svuda!
Rusi su možda otišli, ali mi smo i dalje u opasnosti.
Braćo, priđite bliže, molim vas.
Hoću da vam razjasnim situaciju.
Naš grad je okružen dezerterima
iz careve armije.
Oni idu od sela do sela
ubijajući svakoga na svom putu.
Zapalili su naftna polja
i skoro su pred nama.
Očajni i rešeni da pljačkaju i uništavaju naše kuće.
Siluju naše žene.
Brojniji su od nas!
A mi imamo manje oružja.
Tražim od vas da nam se pridružite da odbranimo naš dom
i zaustavimo neprijatelja pred vratima.
Vratio si se kada si nam najpotrebniji.
Ali Kan.
Šta ti se desilo sa okom?
Delić ruskog šrapnela.
Dakle, jednog dana ratujemo za Ruse
sledećeg dana ratujemo protiv njih.
Barem su nas obučili. Dođi.
Treba da počnemo pripreme.
Dezerteri će stići ovde...
Molim te, unesi ove instrumente unutra
i steriliši ih.
Naš zadatak je da štitimo stari grad.
Niko nas neće proći i niko ne puca
dok ne dobije naređenje.
Budite spremni. Na vaše pozicije.
Hej.
Sada!
Mehmed.
Šta se desilo?
Mehmed. Mehmed.
Moramo da idemo.
Moram po Nino.
Moramo da idemo. - Šta?
Šta ćemo sa ranjenima?
Grad će biti uništen.
Moramo da idemo.
Jesi li dobro?
Ostajem ovde sa Ilijasom.
Moraš da odeš sa mojim ocem u Persiju.
Ne, hoću da ostanem sa tobom. - Ne, ne možeš.
Ova borba još nije gotova.
Imaću bebu, Ali.
Teheran, Persija (sadašnji Iran)
Ovo je Jaha Guli.
On će ti pokazati tvoje odaje.
Dobrodošli u Persiju, gospo.
Ja sam vaš evnuh. Izvolite.
Pratite me, kneginjo.
Izvolite.
Mislim da je veoma naporno
biti jedina žena mladom suprugu.
Ali, naravno, sve što treba da uradiš
kad postane previše za tebe
je da ga pošalješ plesnim momcima.
Da li ti je ikada preneo neku bolest?
Ne.
Veoma si srećna s njim.
Stavi ovo.
Stavi, stavi.
Zaštitiće te od bilo kog rivala.
Hvala.
Ima li nekih novosti?
Šta je sve ovo?
Rekla sam ti da neću nositi veo.
Žao mi je kneginjo.
Ne mogu dozvoliti da napustite harem bez toga.
Kako to misliš?
Idem samo na bazar.
Morate nositi veo. To je zakon ove zemlje.
Ne mogu dozvoliti da budete uhapšeni.
Uhapšena?
Onda ću ostati ovde.
Ostaću ovde.
Molim te, idi.
Hvala ti.
Idi. Odlazi.
Prošle su nedelje otkako sam te čula, Ali.
Tako sam usamljena ovde.
Molim te, dođi po mene.
Bojim se da moje duševno stanje nije dobro za bebu.
Obećaj da ćeš doći čim budeš mogao.
28. maj 1918.
Fatali Kan. - Ali.
Kada si stigao? - Ovog popodneva.
Nacionalni Savet mi je poverio zadatak.
Šta?
Pa, to je proglašenje nove zemlje.
Fatali Kan je ovde da proglasi našu nezavisnost.
Ovo je izvanredno.
Da! - Da!
Objavljujem stvaranje nove Južne nacije.
Ona će garantovati civilna i politička prava
svim svojim građanima bez obzira na etničko poreklo
veru, klasu ili pol.
Demokratska Republika Azerbejdžan.
Hajde da položimo zakletvu vernosti
i glasno izgovorimo obećanje našoj novoj zemlji.
Naša zastava je podignuta. - Naša zastava je podignuta.
I nikada neće pasti. - I nikada neće pasti.
Mislila sam da sam te izgubila, Ali.
Mislila sam da ću ostati ovde do kraja života.
Kad možemo ići kući? - Ne još.
Ali kad se beba rodi, moći ćeš da odeš.
Ne mogu čekati toliko dugo. Ne mogu.
Osećam se kao zatvorenik.
Ne mogu izaći napolje sa tobom. Ne mogu primati posetu.
Ne mogu van Teherana
jer nije dozvoljeno mešanje sa nevernicima.
Da li se pitaš mogu li to sve podneti?
I ne mogu podneti tog evnuha još jedan dan.
On stalno želi da mi sređuje nokte
i brije sve dlake na mom telu.
Ne želim više ikada da ga vidim.
A ne želim da vidim ni tebe.
Zato, molim te...
Molim te.
Šta ti je važnije?
Tvoja žena i dete ili zemlja?
Ali Kan, devojčica je.
Devojčica je, oče.
Sledeći put će biti dečak.
Hej.
Tako je lepa.
Volim te.
I ja tebe volim.
Hoćeš li doći i pridružiti nam se uskoro?
Ne. Odlučio sam da ostanem ovde.
Ali šta ćeš naći da radiš u Teheranu?
Ne znam.
Verovatno ću se ponovo oženiti.
Treba da se vratiš kad se sve raspadne u Bakuu.
Kako to misliš?
Mislim da znaš na šta mislim.
Rat je možda gotov
ali naši problemi su tek početak.
Putuj bezbedno, sine moj.
Zbogom oče. - Zbogom sine moj.
Leto 1919.
Premijeru.
Mi smo kao neko slepo, bespomoćno, novorođeno stvorenje
koje pokušava da pliva vodama prepunim ajkula.
Ipak, barem naši susedi poštuju našu nezavisnost.
Ono što me brine, premijeru,
je da smo mala zemlja.
a tamo gore je 160 miliona Rusa
veoma žednih nafte.
Previše brineš, Ali Kane.
Mislio sam da te uzmem za pomoćnika ministra spoljnih poslova.
Šta ti misliš?
Hvala vam premijeru.
Uradiću šta god želite.
Dobro. Onda je to sređeno.
Potrebno je naći mesto za zabavu naših diplomatskih gostiju
i rečeno mi je da preuređuješ.
Da, palata bi trebalo biti gotova za dve nedelje.
Ima li šanse da se to završi za nedelju?
Bio sam iznenađen saznanjem da ovde imate operu.
Da. Mnogo nas ume da čita i piše, takođe.
Izvini zbog prekidanja.
Ali, kad si pričao sa Visokim Komesarom, šta je on rekao?
Rekao je da će nam Versajski Ugovor
priznati punu nacionalnost
i garantovati diplomatsko priznanje.
Za nezavisnost. - Za nezavisnost.
Azerbejdžansko-ruska granica 6 meseci kasnije
Nisu preterivali kada su rekli 30.000 ljudi.
Ne.
I ne verujem da su ovde zbog svog zdravlja.
Oni ne mogu ništa.
Versajski Ugovor kaže...
Gledajući ih, rekao bih da mnogi od njih
nisu čitali Versajski Ugovor.
Ne.
Rusi neće umarširati ovde tek tako.
Uostalom, upravo su potpisali mirovni sporazum sa nama.
Zašto onda gomilaju ljude na granici?
Manevri, tako kažu.
Zašto su izabrali najbližu tačku
Bakuu za manevre?
Mogu biti ovde za tri sata.
To je pregovarčki trik da smanje cenu nafte.
Ja mislim da je žele za džabe.
Ja sam srećan. Srećan sam. Imam divnu...
Ona je dobra devojčica. - Ona je dobra devojčica.
Sada ću živeti zauvek, zar ne?
Ispunićeš mi jednu želju? - Reci.
Ako tražim, reći ćeš da? - Zavisi.
Želim da dođeš kući u Tbilisi sa nama.
Ne. - Ali trebaš.
Hoću da kažeš svom mužu da napusti ovo mesto.
Nije bezbedno.
Taj čovek, Lenjin, je rekao da revolucija neće preživeti
bez nafte iz Bakua.
Oni će doći po nju.
28. april 1920.
Moja devojčica.
Ali Kan? - Da, Ilijas.
Boljševici su prešli granicu.
Konfiskovali su vozove. Na putu su za Baku.
Vreme je da idemo.
U redu.
Moramo da idemo.
Premijeru.
Upravo sam obavešten da nas boljševici
zauzimaju.
Pobrinućemo se da pobegnete preko granice.
Uradićemo sve što je potrebno da ih zadržimo.
Gospodine.
Ilijas, poznajem te veoma dugo
i dokazao si svoju veliku hrabrost.
Pozdravljam te.
Nek je Alah sa tobom.
Ima nešto što treba da kažem Ilijasu.
Iijas.
Nino, ostaću sa Ilijasom nekoliko dana.
Da mu pomognem.
Ne. Ne.
Ne, ne, ne, ne, ne. - Moram.
Ali...
... zar ti mi ništa ne značimo?
Ti mi značiš sve.
Vidi šta se desilo poslednji put kad smo bili rastavljeni.
To nije isto.
Ne putuješ u stranu zemlju.
Ideš svojim roditeljima.
Moram to uraditi, Nino.
Biće to zemlja naše bebe kada poraste.
Mora se odbraniti.
Biću sa tobom u petak.
Da.
U petak.
I otići ćemo u Pariz.
Za onaj medeni mesec.
I imaćemo kuću sa baštom.
Da.
I naše sledeće dete će biti dečak.
Zbogom.
Lezi!
Ali Kan Širvanšir je umro u svojoj 24. godini
Premijer Fatali Kan je ubijen 6 nedelja kasnije
Bilo je to 71 godinu pre nego što je Azerbejdžan povratio svoju nezavisnost 1991. godine
Nino i njena ćerka su pobegle u Pariz, nikada se nisu vratile u Baku
Prevod: Pantel
Preuzeto sa www.titlovi.com