www.titlovi.com
Mars je samo tačkica na nebu.
Udaljena 64 miliona km.
Ništa ne živi tamo.
Ništa nije umrlo tamo.
Ali ja ću mu udahnuti život.
14 sati i odbrojava.
Kapetane.
Sretno, gospodine.
Skini. -Hej, uzbuđen si?
Naravno. Ti? -Možeš se kladiti da jesam.
KAPETAN VILIJAM D. STANAFORT ĆE BITI PRVI ČOVJEK NA MARSU
KAPETANICA EMILI MEDOKS ĆE GA PRATITI DA POSTAVI BAZU ZA BUDUĆE KOLONIZATORE
PUT ĆE TRAJATI 270 DANA
Izvrši APU start.
6 milijardi ljudi na zemlji
me bodri, ali većina njih se pita zbog čega ovo radim.
Otpočni sekvencu za lansiranje. OSM dozvola za zatvaranje.
Zašto ostaviti ovakav život da umreš na nekoj jalovoj planeti?
Iz grijača 1 izlazi. -Izlazi. SCC.
Jer znam da neće zadugo biti jalova.
GLS uključen. -GLS je uključen.
Zadnja provjera. Hjuston? -Hjuston poleće. -Fido? -Fido poleće.
GPO? -GPO spreman.
STM? -STM spreman.
SPE? -Spreman.
CDR? -Ispravljač spreman.
Spremni smo za lansiranje.
10, 9, 8...
Ovo je misija u jednom pravcu, ali ja ne idem tamo da umrem.
Idem na Mars da živim.
Ovde kapetan Vilijam D. Stanafor sa broda Zefir.
Krenuli smo na Mars.
Razumio, kapetane.
Umjetna gravitacija uključena. -Razumio.
Tražim dopuštenje da se opustim do kraja vožnje.
Jasno, kapetane, imate dozvolu.
Svjetla, uključena.
Dobrodošli u svemir, kapetane.
Čuješ ovo? Gomila sa parkinga iz Hjustona.
Svi smo uzbuđeni.
Međutim, htjeli bi započeti sa
dijagnostikom sistema za održavanje života koje ne možemo pratiti.
Čuješ li to Stanafort? -Da.
Počnimo sa osnovnim. Testirajmo kruženje zraka
i reaktor sa vodom. -Daj mi minutu, Skini.
Zdravo, mališani.
Kako je započeo život na Zemlji je tajna,
ali održavati ga je tehnički problem.
Metar čelika i izolacije me dijeli od ništavila.
Osjetim kako me rotacija broda vuče.
Stopala su mi teška, glava lagana.
Ova masivna mašina, tako malena u praznini svemira,
moćna, ali krhka.
Uznemirujuće je, ali mi se to sviđa.
DAN 12 OD 270
Halo, kapetane? Vrijeme je za tvoju prvu sedmičnu međuvezu sa studentima.
Spremni za prenos? -Zauzet sam ovde.
Stanafort, odmori se. Odnosi sa javnošću su takođe važni.
A i malo interakcije sa ljudima će ti dobro doći.
Dobro jutro, kapetane Stanafort, ja sam gđica Vilson
i ja ću pratiti pitanja studenata za program "Američku mladež u nauci".
Prvo nam pitanje dolazi od Samante Hops.
Ćao, moje pitanje je, ako stignete na Mars, kako ćete preživjeti oštre uvjete?
Kad dođem na Mars. Već smo poslali mnogo materijala. Gorivo, hranu.
Jedan od većih izazova je bila voda. Ne mogu je poslati dovoljno.
Zato sam radio na ovom reaktoru. -Vi ste to napravili? Šta radi?
Sličan je gorivnim ćelijama na brodu.
Kao kod električnog auta, proizvod je snaga,
a nusproizvod je voda za piće.
Samo što mog pokreće zemlja.
Zemlja? -Izumio sam proces koji izvlači vodonik i kiseonik iz zemlje
i rekombinira ih, čime se dobija voda.
Niko nije mislio da će to uspjeti. Pa sam otišao u pustinju Atakama.
Sam, bez vode i samo jednim načinom za preživljavanje.
Da taj reaktor proradi.
Prvi dan. Radim male prilagodbe. Grlo mi je suho.
Dan drugi, još radim, ali bez vode imam vrtoglavice.
Mogao sam radiom pozvati pomoć,
ali sam mislio da ga mogu popraviti.
Trećeg dana radim totalno resetovanje.
I u tom trenutku sam znao da će ovo raditi i na Marsu.
Ovim korakom, napuštam Zemlju i idem na novi, jalovi planet.
Ovim korakom napuštam Zemlju
i idem na prastari novi planet.
Napuštam Zemlju zauvijek, ali neću biti sam.
Napuštam Zemlju, ali nosim čovječanstvo sa sobom.
Nosim tebe sa sobom.
Čovječanstvo se uzdignulo.
Čovječanstvo je doseglo nove visine...
Došao sam na drugi planet tražeći novi početak.
Vodite me svom vođi.
Hjuston zove Zefir. 08:00 je sati. Vrijeme je za posao.
Kakvo je vrijeme u baznom kampu na Marsu?
Oko -10 je stepeni i ledeni oblaci se približavaju
i onda će večeras pasti na oko -80.
Ledeni oblaci? -Da. -U Hjustonu? -Vruće i vlažno. Uragansko vrijeme, druže.
Na ovakav dan bi letio sa porodicom.
To je ludo.
Mnogo ljudi na Zemlji misli da je to što radiš ludo. -To je kalkulisani rizik.
Zar te ne brine da će nešto krenuti po zlu?
Naravno. Ali fokusiram se na stvari koje mogu kontrolirati. -Poput vremena?
Jednoga dana.
Stanaforte!
Jesi li dobro?
Morao sam ga testirati. Radi.
Dopustiće nam misiju.
Ne znam da li smo spremni za misiju.
Ja znam. Tokom sljedećih 5 godina bi mogli odvesti gore preko 1.000 ljudi.
Taj planet nas zove.
Intervjui sa civilima, editovani.
Prijavljujem se za drugu misiju na Mars jer
želim uraditi nešto sjajno za čovječanstvo. -Zemlja ima puno problema.
Nejednakost, ratovi, prirodne katastrofe, ljudske katastrofe.
Mislim da ovo više nije dobro mjesto za život.
Toliko toga volim sa Zemlje, a nećemo to imati na Marsu.
Okeani, šume, životinje, insekti, kiša.
Teško će biti otići,
ali odrećiću se svega da iskusim nešto jedinstveno.
Znam da će nas biti svega nekoliko, ali
to će biti najnevjerovatniji ljudi sa Zemlje, ili na Marsu.
Najnevjerovatniji ljudi u svemiru.
Kapetan Stanafort je poput superheroja.
Ne želim biti sama, ali mislim da biti sam,
jedan od nekolicine, ili par stotina ljudi na cijeloj planeti,
u tome ima melanholije, koja bi mogla biti prelijepa.
Stiže depo sa zalihama.
Zadnja stanica za hranu i gorivo za sljedećih 32 hiljade km.
Kapetane?
Zemlja zove Stanforta.
Stanaforte? -Da.
Mislio sam da smo te izgubili.
Da barem hoćete. -Pažljivo. Približavamo se stanici.
Zbog odlaganja lansiranja, nećeš imati puno vremena da utovariš zalihe.
Ma daj, Skini, ovo su zadnji ljudi koje ću vidjeti dugo vremena.
Voće sa Zefira.
Nisam jeo nešto ovako ukusno 4 mjeseca.
Vrt ti nije uspio? -Mrtav u roku od dvije sedmice.
Moj je za sada dobro.
Ali vidjećemo.
Endjurans, ovde Hjuston. Teret broj 2 spreman.
Jebote, ima li ovde barem pozdrava? -Izvini. Zdravo, Grinstrit. Kako si?
Izvini, još si zaglavljen gore.
Zbog odlaganja lansiranja, novi polazak je za 8 sati.
Ne moram ni skidati odijelo. Gdje je kapetan?
Vorsli,
kapetan Stanafort je ovde. Možeš li doći i pozdraviti se?
Vorsli, kako je?
Vorsli.
Šta se dešava? -Imaš biljke. -Da. Za eksperimente.
Gladan si? -Imali smo miševe.
Radili smo eksperimente na miševima da vidimo kako će se ponašati u komori.
Jesi li ikad vidio miša u bestežinskom stanju?
Svi su umrli.
Žao mi je. -Mislili smo da će promijeniti navike,
da će pasti u depresiju, ili se pobiti međusobno, ali nisu.
Jednostavno su umrli.
Nisam mislio... -Ne, ne, ne. Sviram pjesmu kćerci kod kuće.
Iznenađen sam što ti kontrolni centar daje vrijeme za to.
Imamo dosta vremena.
Ništa drugo sem vremena. -Mora da je teško biti odvojen od kćerke tako dugo.
Prekini svoju misiju.
Molim? -Čuo si me.
Pokupite svoje mašine i vratite se odakle ste došli.
Izvini, ali šta koji kurac pričaš?
Zajebavam te. Ali ozbiljno...
Došao sam ovde nabrijan kao i ti.
Tražeći avanturu i sve to,
ali vraćam se. Nosim nazad ovo iskustvo sa sobom.
Ne razumijem te.
Ne želim nazad. Vidio sam dovoljno.
Kako je moguće da si vidio dovoljno?
Pogledaj to. Plačem svaki put kad sunce izlazi.
Da, predivno je.
Tek si ovde koliko, tri sedmice? Još nisi zaboravio. Jednom kad zaboraviš...
Ne namjeravam zaboraviti, ali kad si dole
sve ode u propast. -Neosjetljivi drkošu, misliš da znaš sve...
Imamo prenos uživo lansiranja kapetanice Medoks za vas.
Razumio, komandni kapetane, nestrpljivo očekujem.
CDOCT. -10...
9, 8... -Rekonfigurišite grijače. -7, 6...
Pojačivač se lansirao na vrijeme. -Razumio. -3, 2, 1...
I polijetanje. -ODC primljeno.
5.000 m pri 1 mahu.
Pritisak 60%
LVLH kreni.
Pokreni program za nagibanje.
Vrh se programira.
Nagibanje gotovo.
20.000 i mah 2. Pritisak maksimalan.
Smanji potiskivanje.
Ovde kapetanica Emili Medoks sa broda Boreas.
Na putu sam prema Marsu.
Čuli smo kapetanicu Emili Medoks
sa Boreasa dok napušta Zemljinu atmosferu
tri sedmice iza kapetana Vilijama Stanaforta koji putuje na Zefiru.
Ova dva stronauta su provela zadnjih 5 godina
trenirajući za ovaj devetomjesečni put
da postanu prvo i drugo ljudsko biće na Marsu
i osnivači... -Ne znaš, Stanaforte.
Ne idi tamo misleći da znaš.
Odlazak sa svemirske stanice gotov.
Zdravo, kapetane Stanafort.
Kako je gledati na Zemlju
kad ste tako daleko kao ni jedno drugo ljudsko biće prije vas?
Nevjerovatno je. Kad si ovoliko udaljen,
postoji neka čudna bliskost.
Kad sam gledao Zemlju kako nestaje,
sjetio sam se jedne noći.
Moja sada bivša žena, Kejsi,
primala je Melvilovu nagradu od nekog udruženja pisaca.
Neka otmjena stvar i ona je...
Pričala sa drugim piscima, genijalnim ljudima i...
A oni su se otvorili i bilo je...
... to previše. Pa sam se iskrao.
Nisam uzeo ni kaput.
Izašao sam na ulicu i nisam imao pojma gdje sam i hladno je,
ali ulice su krcate
ljudima, kao da me nosi struja. Počeo sam hodati.
Ali uopšte ne osjećam hladnoću.
I...
Skrenem iza ugla
i tamo na kraju ulice, više rijeke,
izađe mjesec.
I ogroman je.
Obasjava ulicu.
Osjećam... Kao da želim...
...šetati po njemu.
Ali ukočim se.
Niko drugi to ne primjećuje.
I u tom trenutku, osjećam se...
Potpuno sam.
Otišao sam nazad do restorana
i stajao vani i vidio sam sve te ljude kako slave.
Vidio sam Kesi. Sijala je.
I znao sam da treba da budem unutra sa njom.
Ali sam stajao vani i tresao se.
I jednostavno nisam mogao ući.
Bilo je to poput...
Samoće... Taj osjećaj...
Potpune samoće je bio u meni.
I da sam to unio...
Nisam to smio unijeti.
DAN 41 OD 270
Manji problem na reaktoru, ali moj je posao da to popravim.
Drago mi je što imam male izazove da razbijem rutinu.
Brod ide 160.000 milja na sat, ali ne osjećam da se krećem.
Sunce se probije kroz prozore jednom sedmično
i sve se ponavlja.
U početku, to je bilo normalno.
Brod počinje da bude prljav.
Fascinantno je svjedočiti koliko materije proizvede truljenje biljke
i moja koža.
Grinstrit i Vorsli su izgubili nadu.
Mislim da je to zbog toga što im eksperiment nije uspio.
Njihove porodice ih čekaju.
Taj osjećaj razočarenja i čežnje
može se ispriječiti između misija poput moje.
"Nemoguće..."
Borba za opstankom je dokazala...
Borba za ovaj put nas je odvela dalje...
I... Korak dalje...
Za čovječanstvo...
Korak dalje...
DAN 57 OD 270
Zovem, Medoks.
Sanjao sam da padam.
Ironično, zar ne? -Nije san. Ti padaš.
Imaš li ti takve snove?
Kasno je.
Dobro.
U pravu si. Žao mi je.
Ujko Bil, sretan rođendan. -Želim ti sretan rođendan.
Dobro, sretan
rođendan, Bile. -Sretan rođendan. -Sretan rođendan. Volim te, ćao.
Drago mi je. Zovem se, Pati.
Odakle si, Pati?
Ja sam iz Meksika, a ti? Odakle si ti?
Ja sam iz Meksika, a ti?
Ja sam sa Zemlje, a ti?
Ja sam iz Kostarike.
Mars.
Idem na Mars.
Ja sam sa Marsa.
Nazovi Medoks.
Izgleda da smo prepušteni sami sebi ovde.
Hjustone, čini mi se da sam izgubio signal.
Hjustone?
Skini, imam li signal?
Koji kurac?
Hjustone, čujete li me? Ovde kapetan Stanafort sa Zefira.
Čini mi se da sam izgubio signal.
Hjustone, ovde kapetan Stanford sa Zefira.
Čujete li me? Izgubio sam signal.
Halo? Halo!
Jebote? Bilo ko?
Daj, Skini. Čuje li me iko?
Stanorte, šta se dešava?
Skini, gdje si u kurac? -Je li sve u redu? Šta se desilo?
Pokušao sam kontaktirati Medoks,
pa tebe i...
Niko nije odgovorio. -Pazi, moraš ugasiti radio na trenutak
dok rješavamo situaciju sa Medoks. -Ok. Čekaj. Šta je sa Medoks? -Drži se.
Skini? Zovi Medoks.
Zovem, Medoks. -Medoks, Stanafort ovde. Čuješ li?
Šta hoćeš?
I vas je takođe lijepo čuti, kapetanice. Skoro da sam pukao kad vas nisam dobio.
Skrenula sam sa kursa.
Šta? -Medoks, kad si zadnji put obavila pregled na žiroskopima?
A, ne. Uvijek meni uvaljuješ to sranje.
Zašto tvoj softver nije detektovao problem? -Ne uvaljujem ti ništa.
Pokrenuli smo dijagnostiku i mislimo da kvar na žiroskopu uzrokuje problem.
Hjustone, mogu popraviti njen žiroskop. -Ne poduzimajte ništa kapetane.
Hjuston će riješiti problem. -Dok ona sve dalje i dalje skreće sa kursa.
Pusti nas da se pobrinemo za to.
Skini, znam ovaj brod uzduž i poprijeko. Bolje od ikoga.
Slušaj me, Medoks. Nešto ti je u kvaru, a i meni takođe.
Skini, u pravu je. Ti radi na softveru, a mi ćemo na ovome.
Idi u odjeljenje sa opremom, 0-8-2.
Onesposobi žiroskope. -0-8-2, razumijem.
Ima li kondenzacije na senzorima? -Ne vidim je.
Svedno obriši i ponovo pokreni.
Slušajte me, oboje. Mi ćemo to popraviti odavde.
Je li se pokrenuo? -Ne, ali konektor mi ima pukotinu.
Moj je dobro. To mora da je tvoj problem. -Šta sad? -Evo šta ćemo.
Idi do bunk-monitora.
Iskopčaj e103 kabel. -Razumijem.
Uzmi priključak iz razvodne kutije.
Jesam. -Ne možeš tek tako čupati kablove
bez dozvole inžinjera.
Inžinjerima će biti drago što su ovde sada pravi ljudi.
Čistim njihov nered. -Prestani!
Sad zašarafi taj sa 4 čiode. Prevrni ga.
Proradilo je.
Fantastično.
Sunce ti.
I ja počinjem ovde da dobijam dobra očitavanja.
Hvala, kapetane. Nadam se da ćemo završiti na istom mjestu.
Popeo sam se na svaku veću planinu na Zemlji.
Ronio, skakao padobranom...
Ništa nije ni blizu tome kao što je odlazak na Mars.
Kao inžinjer, uzbuđen sam što sam zadužen za tehničke detalje misije.
Znam da uz ljude širom svijeta koji guraju čovječanstvo da ode na Mars,
otkrićemo nešto o čemu nismo ni sanjali.
Ova misija će otkriti velika naučna otkrića...
Ali još veća inspiracija će doći
od prostog gesta dolaska tamo.
...ovo otkriće je potvrđeno novim podacima i čini se da je tačno.
Širenje svemira koje je Habl otkrio
je sada izmjenjeno terminom ubrzanja.
Širenje postaje brže sa vremenom,
a u tom scenariju, svemir okončava u katastrofalnom krešendu
gdje se prostor-vrijeme cijepa,
a onda u roku od par minuta ili sati
i sama materija se cijepa.
Svi atomi u svemiru...
Trava.
"Svježe pokošena trava."
Svemir curi u brod.
Hjustone?
Nećete ovo moći vidjeti, ali sunčeva baklja prolazi.
Čestice mi prolaze kroz oči.
Približno dvije trećine, to je...
Zajebao sam.
Baterija je imala kratki spoj, što je kontaminiralo zalihe vode.
Možda Skini može pomoći.
Vjerujem mu, ali situacija još nije očajna.
I ranije sam preživljavao sa 600 ml vode dnevno.
Ali ne ovako dugo.
Ja sam kriv što je voda kontaminirana. I ja ću to popraviti.
Moram lagati o reaktoru,
jer ako Skini sazna, prekinuće misiju.
Jebena kondenzacija.
Nema se u šta ni gledati,
ali sad ne mogu ni vidjeti napolje.
Druže, nisam pričao sa tobom par dana. Kako je?
Dobro. -Gle, sav posao koji obavljaš oko reaktora malo brine ljude.
Je li sve u redu?
Da. -Želim da ta stvar radi ako dođem tamo za par godina.
Ako nešto krene po zlu, moraćemo te vratiti kući.
Kući? Ne.
Osnovni sistemi su u redu. Obavljam rutinsko održavanje.
Ali momci iz operative mi se žale
i definitivno bi htjeli da ga ostaviš. U redu?
Ne možeš spavati?
San na brodu je kao duh.
Izvini, šta? -Nije važno.
Zašto ne uzmeš tabletu za spavanje?
Ne sviđa mi se kako se osjećam od njih.
Drago mi je što si budan.
Imam loše vijesti o Medoks.
Stvarno?
Popravka na njenom žiroskopu nije izdržala.
Bojim se da ćemo je morati vratiti.
Dobro si, kapetane?
Samo me moraš uvjeriti da ćeš moći biti sabran gore.
Ma daj, šta to znači?
Šta to uopšte znači?
Znači da ostaneš razborit i fokusiran,
da ne bi imali više problema.
Stanaforte, čekam da mi kažeš da ćeš biti u redu.
To je glupo za čekati.
Sjećam se kad sam te čekao da izađeš iz pustinje.
Kad si konačno došao na mjesto sastanka.
Suh kao barut.
Sjećaš li se šta si mi rekao?
Šta? -Rekao si, "Skini, istisnuo sam vodu iz kamena".
To je poluistinito.
Stvarno ćemo morati prekinuti njenu misiju?
Da. Sve smo pokušali. Mora doći kući, kapetane.
Ja sam ovde unutra.
A sve ostalo tamo vani.
Kondenzacija.
Ovde je suho kao u pustinji.
Ali je zatvoreni sistem.
Brod, biljke...
Moraju se odreći vode zbog mene.
Žao mi je.
Hajde.
Sve je spojeno.
Samo moram replicirati sisteme koji rade u prirodi.
Nada je tamo.
Pregrijati zemlju i sabiti je.
Izvući vodonik i kiseonik i rekombinirati ih.
Ovako je svemir stvorio vodu. Ovako se život na zemlji formirao.
Pokušavam li ja to ponoviti proces.
Mogao bih imati dovoljno vode da preživim put.
Ali ako ne osposobim reaktor, koja je svrha?
Umrijeću sam na Marsu.
Hajde.
Jebote!
Dođavola.
Sarađuj, glupo smeće!
Sranje, žao mi je.
Žao mi je. Nisam htio.
Isuse, kapetane, šta se dešava?
Izgledaš kao govno, brod je u haosu.
Ljudi su zabrinuti za tebe.
Svi me pitaju šta je sa tobom,
a ne znam šta da im kažem.
Daj, Stanaforte, moraš pričati sa mnom.
Skini, zajebao sam.
Ja...
Uključio sam... Moja...
Struja je... Zalihe vode su mi sjebane.
Zatrovao sam zalihe. -Šta?
Kako je to moguće? Šta se desilo?
Mislio sam da znam...
Kako će biti, ali... ne znam...
U redu. Protokol nalaže da se odmah vratiš na Zemlju.
Prekini misiju, vraćamo te kući.
Nadamo se da te sigurno možemo vratiti.
Postoji li nešto čime ćemo ga ponovo osposobiti?
Imamo barem dan-dva prije nego što te možemo okrenuti...
Poznajem ovaj brod bolje od bilo koga.
Nisam ga mogao osposobiti.
Nevjerovatno je da pravimo ove mašine koje nas nose kroz svemir.
Ali na kraju, mi smo samo mala krhka stvorenja
koja gledaju u svemir, uče.
Nije važna tehnologija, već čovječanstvo.
Tehnologija nam omogućuje da doživimo nešto zapanjujuće.
Da hodamo po Marsu, gledamo zalazak sunca sa druge planete.
Ta vrsta sirovog emotivnog doživljaja
je ono što je značajno na ovom putovanju.
Završi prenos.
Mislio sam da sam sve dokučio.
Godinama sam planirao ovu misiju.
Napravio sam mašinu tako da možemo živjeti na drugom planetu.
Osposobio sam ovo da radi u pustinji, ali...
To nije razlog zbog čega sam...
To nije bio trenutak.
Pio sam zemlju.
Ali baš kada sam je osposobio,
u trenutku kada sam htio piti...
Moje noga je utrnula...
Pao sam.
Pokušao sam piti, ali nisam mogao...
Nisam mogao uzeti bocu. Moja ruka je bila poput...
Vazduha.
Mislio sam da isparavam.
Legao sam u pijesak,
sklupčao se.
A ta barijera,
između mene i svega,
se jednostavno izgubila.
I mogao bih umrijeti.
Jer je život pogibeljan.
I sviđao mi se osjećaj umiranja.
A onda je prošao.
Osjećaj je prošao. Mogao sam osjetiti ruke,
stopala. Ustao sam i otišao na mjesto sastanka.
I tada sam odlučio.
Da pođem na misiju na Mars u jednom smjeru.
Dobro jutro, Stanforte. Vrijeme je da obučeš letačko odijelo.
Hjuston će preuzeti kormilo za zaokret,
ali ćeš nam trebati u kokpitu u slučaju hitnog slučaja.
Gorivo je poslano na svemirsku stanicu.
Oni će te voditi ostatak puta kući...
Misija je propala.
Ali ne mogu se vratiti.
Nije me briga što mašine ne rade.
Ako niko drugi ne dolazi.
Znam šta me čeka na Zemlji.
Ali ne i tamo.
Šta radiš? Šta se dešava?
Jesi li premostio kontrole?
Stanaforte, promašićeš kurs. Razumiješ li me?
Promašićeš kurs.
Slušaš li? Pokušavam ti pomoći. Stani! To je naređenje, kapetane!
Stanaforte!
Nadam se da će neko jednog dana čitati ovaj dnevnik.
Ne znam jesam li na kursu. Brod mi ne govori.
Ako sam pogrešno izračunao, promašiću Mars za milion milja.
Lutaću svemirom zauvijek.
Držim se rutine, ali sam izgubio nadu u misiju.
Toliko ljudi htjelo je biti dio ovoga putovanja
i slalo mi poruke tokom puta.
Iznevjerio sam te.
Medoks mi je vjerovala.
I omanuo sam.
Nadam se da ćeš jednoga dana dobiti drugu misiju.
Da nastaviš sa onim što smo započeli.
I Skini...
Skoro da te čujem tamo,
pokušavaš doći do mene.
Sad kad neću uspjeti,
mora da se osjećaš kao i ja.
Slomljen.
Prazan.
A ja, zarobljen sam u sopstvenoj mašini.
Pritisnut od strane gravitacije.
Cijedim zadnje kapi vode, venem.
Šta mi znači ako poživim još jedan dan,
još jednu sedmicu, sušeći se u ovoj maloj kutiji?
Ovo je sve što imam da dam.
Želim da izađem tamo.
Želim da me svemir pocijepa.
Zašto da ne otvorim poklopac i izađem vani?
Stanaf...
Pokušavam da... Ako...
Stana... Skini, jesi li tu...
Hjuston... pokušava doći...
Ako si živ... Reci nam da znamo...
Čuješ li...
Ako... signal... dopre do...
Stanaforte, jesi li...
Magnetna oluja... Blizu si...
Kroz oluju sigurno... Bićeš tamo...
Blizu...
Navijamo za tebe... -Skini...
Cijeli svijet... -Ja sam.
Stanaforte, javi se.
Ovde sam. Ja...
Skini...
Tako si blizu.
To je to.
Naša tijela su više prostor, nego materija.
Postoji nemjerljiva udaljenost između svakog atoma,
svake čestice.
Šta nas drži krutim?
Zašto se ne rastvorimo?
Zato sam došao ovde.
Da dam sve.
Za jedan trenutak čistog čuda.
Ne znam čuje li me iko, ali evo...
Hjustone, Zefir je spreman za sletanje.
Zefir odvojen.
3 minute.
2 minute. Lampica za gorivo se uključila.
1 minuta.
Eno mjesta!
30 metara, 2 dole.
10 metara, 3 napred. 5 metara.
Dole.
Hjustone, ovde kapetan Vilijam D. Stanafort sa površine Marsa.
Ništa ovde nije živjelo.
Ništa ovde nije umrlo.
Možda ću živjeti zauvijek.
preveo: adm1r
filmclub.tv