www.titlovi.com
Preveo i udesio: - Valkanela - / za Lulu ;-)
"PRIJE NEGO ZASPIM"
"Ben"
"Naše vjenčanje"
"Ben, tvoj muž"
Tko si ti? -Tvoj muž, Ben.
Što? -Vjenčali smo se 1999. Prije 14 godina.
Christine, imaš 40 godina.
Imala si nezgodu. Tešku nezgodu, s ozljedama glave.
Imaš problema s pamćenjem.
Kako? Što...? -Sve. Stvari pamtiš samo jedan dan.
Kad se probudiš idući dan, ništa ne znaš, kao da opet imaš 20 godina.
U redu je. Čuj, vjeruj mi. -Bojim se. -Znam, znam. Bit će dobro... Volim te.
Volim te, Christine.
U braku smo već 14 godina.
Sreli smo se na King's College-u, magistrirala si povijest. Nakon 2 godine...
Želio sam obično vjenčanje, ali ti si htjela da bude svečano.
Mrzio sam ga... Dok te nisam vidio kako mi prilaziš u crkvi.
Je li mi svaki dan ovakav? Svaki dan isto?
Ovdje je popis stvari koje ti mogu zatrebati.
Gdje ćeš ih naći. Aspirin, prva pomoć, zavoji, kozmetika. Na što si alergična.
I raspored, da te malo zaposli. -"Spremi se". -Danas nam je godišnjica.
Izvodim te van. Večeras, nakon posla. -Kamo?
To je iznenađenje, ali ugodno. Shvatit ćeš kad stignemo, obećajem.
Volim te, Christine.
Christine? -Da? -Ja sam dr. Nash. Znam da ti to ništa ne znači, ali ne brini.
Radimo na tvom sjećanju, u redu? Pokušavam otkriti... U čemu je problem.
I ima li načina da to popravimo. -Ben mi to nije spominjao.
Ne bih rekao da Ben zna za to. -Ne razumijem vas.
Christine, molim te da mi nešto učiniš.
Želim da otvoriš ormar u svojoj spavaćoj sobi.
Tvoj ormar u spavaćoj sobi.
Potražit ćemo nešto.
Skriveno je u dnu ormara, iza u ladici.
Što to tražim? -Tražiš kutiju od cipela. Vidiš li je? -Ne.
Ormar s desne strane, do kupaonice.
Jesi li našla kameru, Christine? -Jesam.
Na vrhu, s desne strane, nalazi se dugme za uključivanje.
Želim da je uključiš. Onda stisni dugme za pokretanje, na stražnjoj strani.
Zovem se Christine Lucas. Imam 40 godina i amneziju.
Noću, dok spavam... Izbriše mi se sve što sam dan prije znala.
I radila.
Sutra, kad se probudim, kao i jutros... Mislit ću da imam život pred sobom.
Ali istina je... Da je moj život završen.
Sranje, on dolazi.
"Dva tjedna ranije"
Priznajem da ovo nije normalan odnos liječnika i pacijenta.
Pokupim te kod kuće, vozim do svoje ordinacije, bez znanja tvog supruga.
Je li ti dobro?
Sreo sam te u parku, prije šest mjeseci, sasvim slučajno.
Kolega mi je preporučio tvoj slučaj, ali nisam mogao do tebe. U stvari...
Prepoznao sam te sa slike iz tvog medicinskog dosjea.
Objasnio sam ti da sam neuropsiholog i da pišem jedan članak.
O netipičnoj psihogenskoj amneziji... I da sam te spreman liječiti, besplatno.
Složila si se da mi daš svoje brojeve telefona, zapisane u adresaru.
Nazvao sam te nakon par dana.
Nisi se sjećala našeg susreta, naravno, ali smo se opet našli.
Rekla si mi da su obavljana istraživanja i prije toga.
Jasno ti je rečeno da su to bili pojačani tretmani.
Jedini rezultat je bio da si bila još depresivnija. Poslije tebe...
Želim da vodiš vizualni dnevnik.
Namjestio sam vrijeme i datum, stavio najveću moguću memorijsku karticu.
Ovo će ti omogućiti da sačuvaš prethodna sjećanja.
Mada će razdoblja prije i nakon napada ostati prazna...
Ovo će nam barem omogućiti dosljednost... -Napad? Kakav napad?
Prije deset godina... Nađena si u krugu tvornice, nedaleko odavde.
Po medicinskim izvješćima, ozljede su od opetovanih udaraca u glavu.
Ne, muž mi je rekao da sam imala nesreću, sigurna sam u to.
Ovdje imam kopije medicinskih izvješća, članke iz novina i tabloida.
"Žena okrutno pretučena" "Okrutan napad na ženu"
Postoji malo informacija o samom napadu. -Ostavljena da umre?
Netko me je pokušao ubiti?
Tko? Tko me je htio ubiti?
Nitko to ne zna. -Što? -Nitko osim tebe.
Mislim da Ben ne bi trebao znati za kameru.
To je tvoj dnevnik.
Ne bi trebala biti ometena s tim da Ben sazna tvoje osobne misli i osjećaje.
Ako ne kažem Benu, kako ću uopće znati za kameru?
Možeš je sakriti u svom ormaru, otraga. Nazvat ću te ujutro, da te podsjetim.
Je li to bilo da ili ne?
Željela bih ozdraviti.
Zovem se Christine Lucas, imam 40 godina i patim od amnezije.
Noću, dok spavam... Iz mog sjećanja će se izbrisati sve što znam.
Sve što sam radila danas... Kad se sutra probudim...
Istina je da je moj život završen.
I ja...
Sranje, on dolazi.
Christine?
"Christine"
U braku smo već 14 godina.
Sreli smo se na King's College-u, magistrirala si povijest. Nakon 2 godine...
Još uvijek predajem u obližnjoj školi.
Vodim odjel kemije.
Što ja radim? -Ostaješ kod kuće.
Što, ja ne radim ništa?
Ne studiram? Ne radim od kuće, samo sjedim tu po cijeli dan?
Tijekom dana skupljaš informacije, ali kad se probudiš, nema ničega.
Vraćaš se u svoje rane dvadesete, Chris.
Noću, dok spavam... Izbriše mi se sve što znam... Što sam radila dan prije...
Sutradan se budim, kao i jutros... Misleći da je cijeli život ispred mene.
Bez ovoga, vjerovala bih sve što mi govori. -Da si stradala u automobilskoj nesreći?
Pitam se što mi je još slagao.
Kako bi ovo ostalo među nama, ne smijem zvati kad je Ben kod kuće.
Zašto mi ne govori o napadu? -Možda mu je tako lakše.
Bože! -Oprosti.
Samo da nisam stalno tako preplašena. Misliš li da je to dobra ideja?
Postoji mnogo slučajeva u kojima se pacijenti vraćaju na mjesto traume.
Mada, rijetko se pokaže korisnim.
Pa, zašto to onda radimo? -Izgrađujemo povjerenje.
Trenutak... - Gospodin Nancarrow? -Da...?
Ja sam dr. Nash, pričali smo preko telefona. -Da, dr. Nash.
Nazvat ću te kasnije.
Pazite!
Preplašio sam se kad sam vas našao.
Tamo, na kraju... Tu sam vas našao.
Možete li opisati što ste vidjeli? -Ne, bilo je to jako davno.
Recite nam čega se sjećate? -Baš mi je završila smjena...
Gđa. Lucas je bila... gola. -Gola? - Ispod pokrivača.
Pokrivač od tkanine ili poliestera? -Rekao bih, od poliestera.
Kako sam se tu našla? -Ne sjećate se?
Bili ste vrlo zbunjeni.
Sva krvava...
Moja krv? Gdje? -Posvuda.
Što sam radila pokraj aerodroma?
Mnogo je hotela u tom području. Na desetke. -Hoteli?
To bi objasnilo pokrivač. -Živim ovdje, zašto bih odsjela u hotelu?
Postoji mnogo razloga.
Medicinski izvještaji otkrili su nedavni seksualni odnos.
Nije bilo ni traga spermi, kako bi policija otkrila osobu s kojom si bila.
Jesam li silovana? -Prema policijskom izvještaju, nisi.
Udana sam, nisam osoba koja bi prevarila muža.
Kako znaš?
Što god se desilo te noći...
Što god sam učinila...
Moram se sjetiti.
Znam da moram, moram zbog nas.
Zbog nas.
Chris?
Ne.
Nemoj!
Christine, možeš li otvoriti oči?
Pokazat ćemo ti neke slike. Pogledaj svaku i reci tko ili što je na njoj.
Počnimo.
Jesi li dobro?
Neke slike su odabrane slučajno, a neke su iz tvog dosjea.
Ova te je uznemirila.
Tko je ona?
"Claire"
Imam li prijatelja?
Naravno, brojne. Vrlo si popularna. -Neku crvenokosu?
Ne, koliko se sjećam. -Po imenu Claire?
Claire? Ne, nije mi poznato. Zašto?
Jesi li siguran? -Moguće je, imala si mnogo prijatelja. Zašto?
To je... Sjetila sam se. -Sjetila si se?
Da, tako nekako, čini mi se. -Predivno, čega si se sjetila?
Claire. Imala je crvenu kosu. Bila mi je prijateljica. Dobra, čini mi se.
Odlično.
Čini mi se da je bila neka, prije mnogo godina. Claire...
Mogla je biti jedna Claire, prijateljica na koledžu.
Bile ste bliske, a zvala se Claire. -Pa, što je bilo s njom? Što?
Ovo nije prvi put da si se sjetila Claire. -Ne razumijem te.
Obično ne pričamo o tome. -Zašto? -Jer ti je to bolno.
Zašto? -Dvije godine nakon tvoje nesreće, ona je otišla.
Gdje? -U Kanadu, mislim. -Misliš?
U svakom slučaju nije ni važno, kad ne pamtiš... -Važno je, sad je važno.
Nemoj reći da te nisam upozorio.
Držim ih u svom stolu. -Sakrio si ih.
Da te ne uznemire. -Sakrio si dio moje prošlosti?
Da te zaštitim. -Od čega?
Nije mogla podnijeti... Ubrzo nakon što bi otišla, nisi imala pojma da postoji.
Uskoro je prestala dolaziti. A čak... Nije ona bila jedina, Chris.
Kako da ti vjerujem, ako si mi slagao?
Živim uz tebe... Uz sve ovo.
Ponekad, kad je bolno ili komplicirano, prekidam veze.
Ponekad, ali ne uvijek, žao mi je.
Znači, ti "uređuješ" moj život? -Nisi samo ti u pitanju.
Pitanje je što ja mogu podnijeti, a ne mogu uvijek i sve.
Ne svaki dan. Ponekad oboje trebamo odmor.
Prešutio ti je Claire. Kaže da te štiti, ali on... Ne veruj mu.
Ne vjeruj Benu.
Halo? -Christine... Ja sam, dr. Nash.
Sjećaš me se? Proteklih tjedana svakodnevno se srećemo.
U kutiji od cipela, u ormaru s desne strane, do kupaonice.
Prešutio ti je Claire ... Kaže da te želi zaštititi.
Sakrio je Claire od tebe. Kaže da te štiti, ali prešutio ti je Claire.
Ne vjeruj Benu. Ne vjeruj Benu.
Kopile!
Je li ti dobro? -Trudna sam.
"Kad ujutro ustaneš, Pooh, što je prva stvar koju izgovoriš?"
"Što je za doručak" "Što ti kažeš, praščiću?"
Kažem, "Pitam se, što će se zanimljivo danas dogoditi."
Imamo dijete. -Chris... -Imamo dijete, sina, zar ne? Zar ne?
Gdje je on? Gdje je on!?
Gdje je on?
Uđi unutra. -Neću, gdje je on? -Ne mogu razgovarati s tobom na kiši.
Zašto ga skrivaš od mene!? Gdje je moj sin?
Ne skrivam ga. -Gdje je...?
Ne, neću ući! -Uđi unutra, pa ću ti reći...
Mrtav je. Imali smo sina, ali je umro. Ne! -Mrtav je, molim te... -Ne!
Kako? -Od meningitisa.
Koliko godina je imao? -Osam.
Adam je umro tri tjedna prije devetog rođendana.
Ove čuvam u garaži, zbog sigurnosti.
Neke stvari ćeš bolje shvatiti, kad ih osobno vidiš.
Neke ću ti ja bolje objasniti.
Ovdje je kao beba.
To je moja beba?
Adam.
Tu ima oko tri tjedna.
Kad je rođen? -U kolovozu, 1999.
Adam.
Adam Thomas Lucas.
Predivan je.
"Mama, bolestan sam. Dođi kući."
"Bolestan sam. Molim te, dođi kući."
Gdje sam bila? -U onoj bolnici.
Chris... -Ne...
Ne mogu... Ne mogu više, oprosti.
Sve smo to već prošli. Ova tuga nije ništa novo.
Ali, za mene je nova.
I sutra će biti nova.
I idući dan, i onaj nakon njega. I tako svaki dan...
Svaki dan, kroz čitav moj život.
Ne!
Ova tuga nije ništa novo, ali za mene jest. Za mene jest.
Za mene jest.
I sutra će biti nova.
I idući dan, i onaj nakon njega. I tako svaki dan...
Svaki dan, kroz čitav moj život.
Znaš za Adama? -Pričali smo o Adamu.
Možda je Ben u pravu, možda je bolje da ne znam.
Ostanimo malo ovdje. -Naravno.
Da kažem Benu?
O nama?
O terapiji?
Jesam li bila dobra majka? Mislim, prije ozljede.
Bila si predivna majka.
Mora da je bilo grozno ne znati tko je on.
Jako si voljela Adama.
Jasno mi je zašto si to skrivao od mene, stvarno jest.
Ovo iskustvo ti je ponekad... Nepremostivo.
I ima dana kada kažeš, "Ne mogu, ne mogu"...
"Ne mogu to opet prolaziti."
Ali, ako ti je stalo do ovog braka, kao što pretpostavljam...
Nikad više ne skrivaj mog sina od mene.
Žao mi je.
Adame!
"Mamica".
"Mike".
Dobro jutro, Christine. Ovdje dr. Nash.
Ja sam neuropsiholog s londonskog University koledža.
Zovem te svako jutro da te podsjetim na kameru, skrivenu u tvom ormaru.
Pogledaj svoj video dnevnik... Svratit ću da te pokupim kod kuće.
Mike. -Što? -Nisam sigurna, ali mislim da se tako zove.
Tko se tako zove?
Čovjek koji mi je to učinio.
Dođi ovamo.
Dođi.
Dođi ovamo, u redu je. U redu je.
Ti si jedini uz kog se dobro osjećam. -Ja i želim da se dobro osjećaš.
"Dr. Mike Nash, neuropsiholog"
Christine, žao mi je.
Christine, zovem se dr. Nash. -Znam. -Kako se osjećaš? -Usrano.
Dao sam ti blagi sedativ da te umiri, a da ne zaspiš.
Sjećam se -Zbunjena si. To zovemo "konfabulacija".
Tvoja mašta popunjava rupe u sjećanju, pretvara me u čovjeka koji ti je to učinio.
Želim pričati s Benom. - Ne.
Ne, nešto sam saznao i želim popričati s tobom, licem u lice. ... Christine.
Radi se o Benu.
S kim si pričala? -Kad?
Kad sam zvao, čuo sam te kroz glasovnu poštu. -Pokušavala sam te nazvati.
Zovem se Christine Lucas, imam 40 godina i patim od amnezije.
Noću, dok spavam... Izbriše mi se sve što sam dan prije znala.
Ranjiva si.
Pacijenti često razviju osjećaje prema svojim psihijatrima, to je uobičajeno.
Manje je uobičajeno kad su ti osjećaji obostrani.
To zovemo "sukob osjećaja". Nije baš profesionalno.
Potpuno je neprofesionalno.
U mom video zapisu sam rekla da si mi ti jedina nada.
Poslat ću te odličnom neuropsihijatru u bolnicu St. Thomas.
Mislila sam da napredujemo.
Christine, ne mogu te više liječiti, ne bi bilo etički. -Molim te. -Christine...
Ona radi na odjelu King's koledža, vrlo je dobra.
Ne želim nju, želim tebe. Ti me oporavljaš.
Kad sam te jutros zvao, već si pogledala svoj video dnevnik. Sjetila si se.
Jesam.
Na nesreću, čega se sjećaš danas, možda nećeš sutra.
Čak ni vrlo značajnih stvari. -Kakvih?
Ben te je 2007. prebacio iz bolnice u sanatorij za odrasle.
Idući dan nazvao sam upravitelja, da dogovorim posjet.
Saznao sam da te tvoja prijateljica Claire pokušavala kontaktirati.
Ovo je njen broj.
Službenica je pitala kako si i kad sam joj rekao, zbunila se.
Zašto?
Pa, prema njihovim podacima... Ben se razveo od tebe prije četiri godine.
Bok, ja sam Clare, ostavite poruku. -Clare, ovdje Christine Lucas.
Stvarno trebam razgovarati s tobom. Molim te, nazovi me. Moj broj je...
Mi smo razvedeni, zar ne? -Tko ti je to rekao?
Nitko, prisjetila sam se. -Stvarno? -Da. -Sigurna si? -Da.
Odjednom se mnogo prisjećaš. -Ne prilazi mi!
Reci mi jebenu istinu! Zašto si se razveo od mene?
Zašto si se razveo od mene?! -Hoćeš istinu? -Da.
Reći ću ti istinu! Imali smo malog dječaka. Imali smo malog dječaka...
Razbolio se i onda smo ga izgubili.
Bio sam shrvan.
Vratio sam se i eto me.
Neću te napustiti, Chris. Nikada.
Žao mi je.
Halo? - Chrissie?
Claire? -Bože, Chrissy, to si stvarno ti?
Da, ja sam.
Nazvala si me Chrissie?
Stalno sam nazivala terapeutski centar.
Dali su mi tvoju staru adresu i pisma su se vraćala.
Svaki dan sam čekala da telefon zazvoni, da me nazoveš.
Rekli su mi da si se odselila. -Odselila? Nisam, uopće.
Bože, Chrissy! Tako si mi nedostajala.
Kako se osjećaš?
Ne sjećam se jebeno ničega, ali uglavnom sam dobro.
Gdje si? -Kod kuće, s Benom.
Stvarno te moram vidjeti. Možemo li se naći? -Da, ali...
Ne bih htjela dolaziti k tebi, Chris. -Zašto?
Teško mi je objasniti preko telefona.
Možda da se nađemo u Zvjezdarnici.
U Greenwichu, bit ću tamo za sat vremena.
Je li ti dobro?
Da, dobro mi je i doći ću tamo.
Chrissie?
Chrissie, dušo... To sam ja, Clare. -Clare.
Claire...
Sjećam te se.
Stvarno?
Tako si mi nedostajala.
Tako jako si mi nedostajala.
Ovo je čudesno.
Jesam li bila dobra majka? -Chrissy, nitko nije bio voljen kao Adam.
Ben je žurio kući s posla, samo da ga vidi. Adam je sličio njemu kad je bio dijete.
Čak i tad je bio zgodan na tatu.
Tko mi je to učinio?
Bilo je teško...
Snalazila si se, pazila na Adama i počinjala s predavanjima.
Ti i Ben ste se snalazili.
Ja sam rekla da ću paziti na Adama dvaput tjedno.
Nakon mjesec dana, vratila si se na posao i pošlo je na bolje.
Počela si se drugačije oblačiti. Tada nisam shvaćala o čemu je riječ.
Viđala sam se s nekim? -A što drugo?
Prvo si negirala, ali znaš da ja nisam glupa.
Posvađale smo se, pa si mi konačno rekla istinu.
Jesam li ti rekla njegovo ime? -Nisi mi rekla nikakve detalje.
Je li Ben saznao? -Kad te je policija pronašla... -Isuse...
Jadni Ben.
Morala sam mu reći, Chrissy. Rekla sam i policiji, nisam imala izbora.
Nije ni čudo što mi stalno laže. -Ben je takav, uvijek te štiti.
Možda misli da nisam sposobna podnijeti istinu.
Još uvijek mi laže o napadu i nikad mi nije pričao o tebi.
Pa... Postoji razlog zašto ne govori o meni.
Zašto?
Nakon tvoje nesreće...
Pokušavala sam pomoći.
Možeš misliti kako je Benu bilo teško brinuti o Adamu. Dala sam sve od sebe.
Često smo bili zajedno. Jednom, nakon posjete tebi, on je...
Pukao je, rekao je da tako više ne može.
Zagrlila sam ga. Zanijeli smo se.
To se desilo samo jednom. Tako sam se loše osjećala.
Za nas oboje, to je bilo grozno.
Odlučila sam da se udaljim od vas, toliko vam dugujem. I tako...
Nestala sam.
Tako mi je žao.
Ne možeš nam zamjeriti, Christin. Ne, nakon tvoje afere...
Nisi ni znala koliko si sretna... Nisi znala koliko si sretna što imaš Bena.
Moram poći. -Chrisie... -Ben će se uskoro vratiti. -Molim te...
Vidjet će da me nema. -Čekaj malo...
Ben mi je poslao ovo, ubrzo nakon što ste se rastali.
Zamolio me da ti to dam, ako se oporaviš da možeš pročitati.
Drago mi je da ti je bolje.
Ne očekujem da mi povjeruješ, ali brinula sam se za tebe, Christine. Mnogo.
U redu je.
"Draga moja Christine..."
"Teško mi je to reći, ali odlučio sam te ostaviti."
"Pokušavao sam naći neki drugi način, Chris... Molim te, vjeruj mi."
"Voljela si Adama... Iako ga se, podsvjesno, nisi mogla sjetiti."
"Poletio bi ti u naručje i ti bi ga podigla..."
"Na trenutak, osjetila bi tko je on."
"Zatim si počela vjerovati da ti je Adama otet kao beba."
"Svaki put kad bi ga vidjela, mislila si da je to prvi put."
"Tražio sam da ti kaže kad ste se zadnji put vidjeli, i rekao je..."
"Jučer, mamice..." "Ali, nisi mu povjerovala."
"Jednog dana si me napala, otela Adama i pobjegla."
Počeo je vrištati. Poslije sam mu pokušao objasniti, ali nije shvatio.
"Uplašio bi se kad smo ti išli u posjet."
"Nakon par dana, nazvao sam da čujem kako si. Rekli su da si sretna."
"Kad sam pitao da li nas se sjećaš, rekli su ne."
"Toliko te volim, Chris."
"Volim te više od ikoga i ičega na ovom svijetu."
"Ali, naš sin ima samo osam godina."
"Očajno je nesretan, Chris."
"Ne mogu dopustiti da opet prolazi kroz takve traume."
"Želim da ste oboje sretni, čak i ako budeš sretna bez nas."
"Oprosti mi. Ben."
Opraštam ti, možeš li i ti oprostiti meni?
Moj si ljubavnik i zaštitnik, a moj život nema smisla bez tebe.
Kad ovo budeš gledao, već ćeš sve znati.
Znat ćeš da trenutno u meni nema ničega, osim ljubavi.
I nade, da ćemo konačno moći biti zajedno.
Halo? Chris?
"Opraštam ti, možeš li i ti oprostiti meni?"
"Moj si ljubavnik i zaštitnik, ti si mi sve."
"Kad ovo budeš gledao, već ćeš sve znati."
Ne, hoću da gledaš od početka. -Kako to misliš "Već ćeš znati sve"?
Viđam se s liječnikom... Dr. Nashom, već par tjedana.
On mi je dao kameru.
Zove me svako jutro, da me podsjeti.
Zašto? -Da mi sačuva sjećanje. -Ne, zašto si mi to skrivala?
Nisam bila sigurna da ti vjerujem.
Sad znam da mogu. -Jesi li imala aferu? -Ne, nisam.
Znam koliko sam te povrijedila.
Znam koliko ti je trebalo da mi oprostiš.
Razumijem zašto si otišao, sve razumijem... Bene.
Tako si dobar prema meni. Volim te... Tako te volim.
Što je učinio? Daj da popričam s njim. -On... Otišao je.
Nazvat ću ga. -Ne, mislim da to nije dobra ideja.
Volim vas oboje. -Bože.
Nazvat ću te kasnije.
Udario me je. Sve sam mu rekla, a on me udario.
To ništa ne može promijeniti.
Halo? Pričala sam s Benom.
Rekao je da živi kao samac, Chris.
Što? -Ben kaže da te nije vidio četiri godine.
Christine... Opiši mi Bena.
Što? -Opiši mi Bena, kako izgleda?
Je li visok? -Da. -Crne kose?
Ne... Ne, ima smeđu kosu.
Ima li ožiljak?
Ožiljak? -Da, imao je nezgodu na skijanju. Ima ožiljak preko desne strane lica.
Chrissie?
Ne, nema... Ben nema ožiljak.
Taj čovjek s kojim živiš... Ne znam tko je on, Christine.
Ali, to nije Ben.
Pomozi mi.
Trebam tvoju adresu, moram znati gdje živiš.
Ne mogu se sjetiti.
Odmah ću izaći.
Brzo saznaj, nazvat ću te opet na mobitel.
"Ben"
"Naše vjenčanje"
Tko si ti? -Tvoj muž, Ben.
Christine? -Da? -Ovdje dr. Nash. Znam da ti to ništa ne govori...
Radimo na tvom sjećanju, pokušavamo otkriti što se...
Našla si kameru, Christine? -Da.
Pogledaj je, pa ću te kasnije nazvati. -Moj si ljubavnik i zaštitnik.
Moj život nema smisla bez tebe.
Kad ovo budeš gledao, već ćeš sve znati.
Znat ćeš da trenutno u meni nema ničega, osim ljubavi.
I nade, da ćemo konačno moći biti zajedno.
"Nema zapisa"
Halo? -Christine, ja sam. Jesi li dobro?
Dobro sam.
"Claire"
Ben?
Oprosti, čujem te. U gužvi sam.
Zvao sam da budem siguran da si spremna, za našu godišnjicu.
"17 propuštenih poziva"
Spremna? -Napisao sam ti na ploču, u kuhinji. -Da, sjećam se. Bene!?
Volim te. -I ja tebe volim, Christine.
"Okružna bolnica Ascot"
"Christine Lucas"
"Linija je zauzeta"
Dr. Nash, javite se na glavni šalter.
Dr. Nash? -Mogu li vam pomoći?
Ja sam Ben Lucas. -Gospodine Lucas, kako je Christine?
Kako je? Odjebi od moje žene.
"Hotel Renaissance"
Stvarno nam je godišnjica? -Da.
Godišnjica vjenčanja? -Ne.
Malo drugačija.
Zašto si me doveo ovamo?
Želim da se sjetiš.
Mike, ne mogu. Ja sam udata.
Mike, ne mogu. -Što kažeš na ovo?
Mike!?
Mike?
Gdje je Ben? -Ostavio te je.
Ja nisam, ostao sam uz tebe.
Pazio sam te, štitio. -Štitio si me?
Muž te je ostavio u terapeutskom centru.
Pazio sam na tebe danju i noću. Nisam više mogao.
Morao sam te izvući. -Odveo si me kući?
Lažni dokumenti i lažni osmjeh, zar to nije dovoljno?
Ako se pitaš kako sam uspio, nikome nije bilo stalo do tebe, Christine.
Smisao svega ovoga... Nije bilo smisla.
Smisao...
Da se brinem za tebe, pazim te i volim.
Stvarno sam ti želio reći... Istinu.
Ali, bila si tako uznemirena, a laži su samo rasle.
Znaš, zlo mi je od objašnjavanja. Umoran sam od laganja.
Zato sam te doveo ovamo, da završimo s tim.
Otići ćemo odavde, ne kao Christine i Ben... Već kao Christine i Mike.
Ne mogu više ovako. -Zovi Bena i reci mu istinu.
Neću. -Reci mu.
Ne budi smiješan, ne mogu to učiniti. -Onda ću ja.
Na negovom mjestu, i ja bih volio znati. -Ne budi seronja, Mike.
Ti si to učinio!
Što sam trebao? Htio sam ti reći, nisi me slušala. Nisam te htio povrijediti.
Mrzim samog sebe zbog toga.
U redu je, nemoj otići. -Bojim se.
Nemoj otići.
Odlazi.
Idi k njemu. -Hvala ti.
Zašto to radiš? Vidiš što se dogodilo.
Bože, oprosti! -Prestani se ispričavati.
Samo ne želim više biti Ben.
Bez tebe, nema života za mene. Jel' ti jasno?
Pusti me da odem. -Ne, idemo zajedno ili nikako.
Odsad... Nema više krivnje.
Nema više tuge.
Nema više svađa.
"Izbriši sve"
"Izbriši memorijsku karticu?" "Da"
"Pričekajte..."
"Nema više zapisa"
Odsad... Slobodna si.
Dođi.
Hajde.
Dođi.
Ovamo.
Dođi.
Poljubi me.
Opet.
Zaboravi Bena.
I on je tebe.
Zaboravi Adama.
I on je tebe.
Adam te je zaboravio.
Adam?
Moj sin je živ?
Odlazimo zajedno ili nikako! Je li ti jasno?
Molim te, pusti me!
Zovem se Christine Lucas, imam 40 godina i patim od amnezije.
Noću, dok spavam... Izbriše mi se sve što sam dan prije znala.
I radila.
Sutradan se budim, kao i jutros... Misleći da je cijeli život ispred mene.
A istina je da... Nikad nikome neću opet prepustiti svoj život.
I neću se buditi ujutro, misleći da je moj sin mrtav.
Neću.
Christine?
Christine, zovem se dr. Nash.
Ja sam neuropsiholog, liječio sam te nekoliko tjedana.
Ali, danas nisam ovdje kao tvoj liječnik, već kao prijatelj.
Imaš dva slomljena rebla i par modrica.
Trebaš njegu, ali bit ćeš dobro.
Claire, tvoja prijateljica, popodne će doći i odvesti te te kući.
Sjećaš se Claire?
Sjećam.
Odlično. Sad si na sigurnom.
Čovjek koji ti je ovo učinio je uhapšen. Ostat će poduže u zatvoru.
Sjećaš li se ičega od sinoć?t
Christin, doveo sam ti posjetitelja. Nadam se da će ti pomoći.
To je Ben.
Bili ste vjenčani, ali ste rastavljeni već 4 godine.
Budna je.
Hvala vam.
Christine... Ja sam, Ben.
Tvoj Ben.
Da sam znao da si u opasnosti, nikad te ne bih ostavio.
Morao sam... Zbog Adama.
To je naš sin, Chris.
Jako te voli.
Obojica te volimo.
Bok.
Ja sam Adam.
Adam...
Pooh, kad ustaneš ujutro, što je prva stvar koju kažeš sam sebi?
Kažem...
"Što ima za doručak"?
"Što ti kažeš, Praščiću"?
Kažem, kažem...
Pitam se, što će nam se uzbudljivo danas dogoditi?
Sjećaš se?
Adam.
Sjećam se.
Sjećam...
Adame...
Moj Adame.
Preveo i udesio: - Valkanela - / za Lulu ;-)
Za BluRay VVesko
Preuzeto sa www.titlovi.com