www.titlovi.com
Gđice Keli, možemo li da popričamo kasnije?
Ne, ako će mi to što ćeš reći zadati glavobolju.
Misa od devet je gotova, devojke.
-Izvolite. -Hvala. -Trenutak, molim.
Gđo Brejdi, šta vam treba jutros?
Šest šnita slanine, molim vas.
Naravno. Ejliš će vam ih odmah doneti.
-Ja sam bila na redu. -I dalje ste.
-Da? - Treba mi pasta za cipele.
Pasta za cipele?
To nije nešto što se kupuje nedeljom.
Ovim ljudima treba nešto za večeru ili za užinu.
Zašto se niste juče setili?
Svakako se vidi da vam je i juče trebala.
Izvinjavam se.
Gđice Keli!
Nisam zaboravila. Kaži šta imaš da kažeš.
Odlazim u Ameriku.
Čija je to ideja?
Otac Flod iz Njujorka je sve dogovorio.
Rouz je igrala golf s njim. Našao mi je posao i obezbedio vizu.
Pa, nećeš nam više trebati ovde.
Mogu da radim nedeljom dok ne odem.
Ne, hvala.
-Jadna tvoja sestra. -Moja sestra?
Majke su u ovoj zemlji navikle da budu ostavljene.
Ali, Rouz... to će biti kraj za nju.
Brinuće o vašoj majci do kraja života.
Trebalo je da te pomenem Ocu Flodu, Rouz.
Mene? Ja već imam posao.
Ti si ta koja radi par sati nedeljno za nesnosnu Keli.
Nemoj da je zoveš tako.
Mislim da je to još i blago,
s obzirom na to da je matora veštica.
-Ne želim više da pričam o njoj. -Odlično!
Kažu da je tamo leti toplije, a zimi hladnije nego ovde.
-Šta će da radi za odeću? -Kupiće je, majko.
Ne bi trebalo da troši novac na odeću.
Nema mnogo izbora. Ostaće tamo...
-Lepo izgledaš, Nensi. -Hvala!
Toliko lepo izledaš da mi je muka od ovog mesta.
Ali, zašto?
Ti si najlepša devojka u okrugu Veksford.
Zaslužuješ da biraš muškarca.
A nadamo se da će te zapaziti Džord Šeridan iz ragbi kluba!
-Misliš da hoće? -Naravno da hoće!
Znam da ti se sviđa, Nensi, ali on baš i nije Gari Kuper.
I svi oni momci sa uljem u kosi i u blejzerima.
Ima divne oči!
I otvoriće divnu prodavnicu na Pijačnom trgu!
Zašto nisi obukla plavu haljinu?
Misliš, zašto se nisam više potrudila?
Pretpostavljam zato što odlazim.
-Već je dva puta pogledao u ovom pravcu. -Nije!
Evo ga, dolazi.
Ne dolazi!
Zašto bih te lagala o tome šta radi Džordž Šeridan?
Jesi li za ples?
Zar je to sve što imaš?
Ah, Ejliš! Trebalo je bolje da brinem o tebi.
Većinu odeće u koferu si ti kupila.
Zato i odlazim, jer ne mogu sama sebi da kupim odeću.
Da je samo to, potrošila bih i poslednji peni na tebe.
Ali ne mogu da ti kupim budućnost
niti život kakav ti treba.
Znam.
-Ali doći ćeš mi u posetu jednog dana? -Hoću.
-I brinućeš o sebi? -Ne sekiraj se ti za mene.
A i ja ću ponekad dolaziti, zar ne?
Ne bih mogla da podnesem da...
Nisi spakovala cipele.
Moraš da napraviš malo mesta.
Eto.
Izvinjavam se.
Ustaj!
Broj 1, donji krevet. To je moj. Ti si gore.
Ovo je pakao! Nikad više.
Nikad više u Ameriku?
Ne, nego sam pogrešila što sam iz Amerike dolazila kući.
Moram da izađem iz ove grozne kabine.
-Idemo da zapalimo. -Ne pušim.
Kako hoćeš. Vidimo se kasnije.
Ukoliko ne nađem nekog zgodnog muškarca s kim ću da zapalim.
Lepo je videti da nisu svi odustali od večere
zbog vremenske prognoze.
Izgleda da će biti burna noć.
Zato ostali putnici nisu jeli.
Možda neku kašiku supe, ali nikako ovčji paprikaš.
Otključajte, molim vas!
Odlazi! Zauzeto je!
Izvini zbog smrada. I zbog kofe.
Ne brini. Čitav brod smrdi.
Čak i prva klasa.
Iz koje su me upravo izbacili.
Vrata od kupatila su čitavu noć bila zaključana.
Gadure!
Biće tesno, ali bar je samo naš.
Otvori vrata!
Nosi se! Je l' si me čula? Nosi se!
Da ste sinoć bile dobre, sve bi bilo u redu.
Eto, sad nemate kupatilo, gadure!
Možeš u kupatilo sad. Ja odoh po vodu.
To je sve što smeš.
Živećeš u Americi?
- Da. -Imaš papire i ostalo?
Da. I posao.
Kako si uspela da središ sve to?
Nisam ja, već sveštenik koga zna moja sestra.
Šta ti misliš o svemu tome?
Koliko dugo putuju pisma iz Irske?
Sestra je rekla da će odmah da piše.
U početku putuju dugo. A kasnije stignu za čas posla.
-Imaš li rođake u Americi? Ili prijatelje? -Nemam.
Brzo ćeš da upoznaš nekoga. Gde ćeš da živiš? U Bruklinu?
-Kako si znala? -Slučajno sam pogodila.
Nemoj da zaboraviš da ponekad valja
popričati s nepoznatim ljudima.
-Tako je tamo? -Tako je.
-Već satima mi nije muka. -Lepo je, zar ne?
Mnogo sam gladna.
Zato ti i nije muka.
Ješćemo sutra.
Ili prekosutra.
Moraćemo nešto da uradimo s tobom.
Staviće te u karantin,
neće ti dati da uđeš ako budeš tako izgledala.
Ništa moderno, da ne izgledaš kao drolja.
Vidim da to neće biti problem.
-Ovo nije loše. -To mi je sestra dala.
Obući ćeš i ovo.
I ovo.
Ne smeš izgledati ni previše naivno.
Stavi malo ruža i maskare.
Možda i ajlajner.
Prođite ovamo. Sledeći! Hvala.
Vaš pasoš.
Ispravi leđa.
Izglancaj cipele. I ni slučajno nemoj da kašlješ.
Ne budi bezobrazna i agresivna. I nemoj da izgledaš nervozno.
Razmišljaj kao Amerikanka.
Moraš da znaš kuda ideš.
Dobrodošli u Ameriku. Izvolite kroz plava vrata.
Sledeći!
Blagoslovi, Gospode, nas i ove tvoje darove što ćemo ih primiti
po tvojoj darežljivosti. Amin.
Dobila si pismo danas, Dajana. Ima li nekih novosti?
Kaže da je gosp. de Valera imao operaciju oka i da je u Holandiji.
To mogu i u novinama da pročitam.
De Valeru bismo mogli da podvedemo pod "politiku".
-A za večerom ne pričamo o politici. -Nikako!
Operacija očiju nije politika!
Jeste, ako oči pripadaju političaru.
A ne volim baš ni o bolnicama da pričam.
Peti, jesi li imala sreće s kremom?
Ne, gđo Kjou. Pitala sam gđu Tajler i pokazala joj reklamu.
Ne bih da idem čak na Menheten zbog jedne kreme.
Možda možeš da pogledaš u Bartočiju, Ejliš?
Mogu, gđo Kjou.
U Bartočiju je sigurno ima.
Ne može to da zna, gđo Kjou.
Samo hoće da kaže da je Bartoči bolji
od Vebstera, da iznervira Peti.
Obe radnje su dobre, a vi imate sreće da radite tamo.
Ejliš, rekla bih da imaš masnu kožu, je l' da?
Šta radiš po tom pitanju?
Prosto... Umivam se, gđo Kjou. Sapunom.
Ništa sapunu ne fali.
I našem Gospodu je bio dovoljan.
A koju marku je koristio, gđice MekAdam?
Piše li u Bibliji?
A i Gospod je muškarac.
Nije ga briga za masnu kožu.
Molim vas, dosta je bilo priče o Gospodovom tenu!
Devojke će ti pomoći da nađeš nešto prikladno, zar ne?
BARTOČI
-Zdravo. -Dobro jutro.
Jesi li izlazila sinoć?
-"Izaći" - suprotno od "ući". -Nisam.
E pa, ja sam gledala film s momkom.
"Šta si gledala, Doroti?"
"Gledala sam Mirnog čoveka, Ejliš. Snimljen je u Irskoj."
"Pa, ja sam iz Irske."
"Znam, zato sam i mislila da bi te zanimalo."
Hvala.
Brzo će.
Je li još uvek vruće napolju?
Nisam izlazila od jutros, ali rekla bih da jeste.
Mnogo! Tako...izgleda.
Jeste, toplo je.
Mnogo vam hvala.
Ako im se svidi ovde, doći će ponovo.
Zato se prema svakoj mušteriji ophodi kao prema novom prijatelju.
-Pokušaću. - Nema "pokušaću". Moraš.
Pokušavaš li da obučeš gaćice svaki dan?
Ne.
Hoću reći, ne pokušavam. Prosto ih obučem.
Shvataš li šta hoću da kažem?
-Shvatam. -Dobro.
Izvinite! Mogu li da dobijem račun?
Nadam se da će kad odem u Raj prvo što ću čuti biti
ti kako mi tražiš račun na tom divnom irskom akcentu.
Znaš li kad će prodavati najlonke, Ejliš?
Nikad nismo imali devojku iz Bartočija ovde.
Možda dobijemo informaciju iznutra.
Ništa mi nisu rekli.
Kladim se da nam ne bi rekla.
Odanija je šefovima nego drugaricama.
Kao komunista.
Za Boga miloga!
Molim te, ne mešaj Boga u razgovor o najlonkama.
Možda je svuda, ali sigurno nije u Bartočiju.
Izvinjavam se, gđo Kjou.
Drago mi je da si konačno dobila pisma od kuće, Ejliš.
Stvarno? Zaboravila sam da pogledam.
-Biće tamo i posle večere! -Izvinjavam se.
"Draga Ejliš,
teško mi je da poverujem da čitaš ovo u Americi,
hiljadama kilometara daleko, preko okeana.
Najveća vest je da, otkako si otišla,
mama više ne kupuje kod nesnosne Keli.
Kao što znaš, njen hleb nije uvek svež
i cene su previsoke.
A i ona je grozna."
"Nisam joj rekla u lice. Nema potrebe.
Zna ona da je preskupa i da joj hleb nije svež."
"Naravno, svako veče pričamo o tebi.
Želimo da znamo sve!
Znam da si zauzeta, ali čak i da tvoja pisma
imaju 200 strana, bila bi prekratka za majku.
Čuvaj se. Ljubim te."
Oni dani u mesecu?
Šta je, onda?
Odmori se malo. Idi u prostoriju za osoblje.
Oprosti mi, Ejliš. Za sve sam ja kriv.
Uverili su me da ti ne treba niko da brine o tebi.
Franko Bartoči kaže da ti ovde ide odlično,
mama Kjou da si najbolja stanarka koju je imala...
-Šta je bilo? -Mama Kjou?
Nemoj ni slučajno da joj se obratiš tako!
Zaboravio sam kako je to kad si daleko od kuće.
Upisao sam te u večernju školu.
Za knjigovodstvo. Na Bruklinskom koledžu.
Tri večeri nedeljno.
I platio sam školarinu za prvi semestar.
-Zašto? -"Zašto"?
Nema "hvala"?
Oprostite! Hvala! Ali... zašto?
Iznenadilo mi je da neko tako pametan
nije mogao da nađe dobar posao kod kuće.
Predugo sam ovde. Zaboravio sam kako je u Irskoj.
Kad mi je tvoja sestra pisala,
rekao sam joj da će crkva probati da pomogne.
A i potrebene su nam Irkinje u Bruklinu.
Volela bih da prestanem da želim da budem Irkinja u Irskoj.
Mogu samo da ti kažem da će proći.
Nostalgija je poput bolesti.
Potpuno te slomi, a onda pređe na nekog drugog.
"Tejlor protiv gasne kompanije Standard"
spada u najvažnije korporativne slučajeve
rešene na Vrhovnom sudu u poslednjih 20 godina.
Taj je slučaj zaslužan za doktrinu "Duboka stena"
i bio je prekretnica u zakonu o kompanijama-ćerkama.
U postupcima koji se tiču objedinjavanja javnih usluga
hiljade i hiljade investitora
mogu biti pogođeni njegovom primenom.
Da li si razumela išta od ovoga?
Mislim, bilo šta?
A čak ni ne čita iz knjige.
Sve zna napamet.
Nadajmo se da će sledeće predavanje biti lakše.
Božić u Americi kvari ćurka. Sve smrdi na meso.
Dakle, sendvič sa sirom za gđicu MekAdam
i više ćuretine za sve nas.
Devojke, molim vas!
Ejliš, otac Flod mi je rekao šta planiraš za Božić.
Nećeš valjda da deliš ručak starcima koji nemaju gde?
Mi ga odbijemo svake godine.
Svaka ti čast. Mnogo smrde.
Šila zna da smrde jer tamo traži muža.
Divno je to što radiš, Ejliš. Hrišćanski.
Kamo sreće da je više takvih!
Mogu da uđu.
-Koliko ih očekujemo? -Prošle godine ih je bilo 200.
-Svi su Irci? -Svi su Irci.
Zašto ne odu kući?
Tamo nema ničega ni za pametnu curu poput tebe,
a kamoli za njih.
Neki su ovde već 50 godina i izgubili su kontakt sa svima.
-Srećan Božić! -Hvala.
To su ljudi koji su gradili tunele, mostove, puteve...
Ko zna od čega žive sada.
Ne želim da vas prekidam,
ali siguran sam da biste želeli da se zahvalite
svim damama ovde za njihov trud.
U znak zahvalnosti
doveli smo sjajnog pevača danas.
Izvoli, Frenki!
Hoćeš li da uđeš da popijemo po čašicu?
Zaslužila si.
-Preživela si! -Nije bilo strašno.
-Srećan Božić! -Živeli!
Gđica MekAdam nas napušta.
Ide da živi kod sestre na Menhetenu.
Ona ima najbolju sobu. U podrumu.
I ima zaseban ulaz.
Mogu samo određenoj "sorti" devojke da dozvolim da živi dole.
Ah, ne govorim o izgledu.
Mada je gđica Mekadam tu bila u prednosti
kad je trebalo da odlučim kome ću poveriti tu sobu.
A ne, ti si lepa devojka. Ali i razumna.
Zato ćeš ti dobiti tu sobu.
Ostalim devojkama neće smetati?
Verujem da hoće. Njima sve smeta.
Devojke, povešćete Dolores na igranku u subotu?
-Biće igranke? -U parohijskom domu.
Neće biti alkohola, ali zabavićete se.
Peti i ja nećemo ići ove nedelje.
Idemo u bioskop.
-Verujem da bi Dolores rado i u bioskop išla. -Bih, rado!
U Njujorku se daje mnogo više filmova nego u Kavanu.
Zamisli! Ko bi rekao?
Naravno da možeš da pođeš s nama.
Ako ti ne smeta da držiš sveću.
Nekim čudom ste obe našle momka u poslednjih par dana?
Nadam se da ćete s njima imati više sreće nego s prethodnima.
-Ideš li ti, Ejliš? -Da, gđo Kjou.
Onda, možeš ti da povedeš Dolores.
Naravno.
Ah, nema nikoga.
Kako da nađemo momke kad nema nikoga?
Pretpostavljam da će ljudi doći posle 9.
Ljudi ili momaka?
Neki od njih će biti momci.
Volela bih da upoznam nekog momka.
Ipak su došle! Lažljivice.
Kakve kučke!
Tako kaže stara. "Sve su one kučke."
Osim tebe.
Zdravo!
-Zdravo. Drago mi je što vas vidim. -Jasno mi je zašto.
Pođi s nama.
Eto. Tako je već bolje.
Sad ne izgledaš kao da si do malopre muzla krave.
Tako izgledam?
Malkice. Fine, čiste krave.
1, 2, 3...
Nije loše.
Možda možemo kasnije.
-Molim? -Da plešemo kasnije? -Naravno.
Jesi li za ples?
Jesi li ovde s onim što te je učio da plešeš?
-Ne. -Hoćeš li, onda, da plešeš sa mnom?
Nisam sigurna da sam išta naučila.
Nema veze. Treba samo da izgledaš kao da znaš šta radiš.
Eh, što mi to neko nije rekao pre nekoliko godina.
Dođi.
Gde živiš?
U Klintonovoj ulici.
Stvarno? To mi je usput.
Smem li da te ispratim?
Reći ću "da", a reći ću ti i zašto.
-Da te ne bih pogrešno shvatio? -Tako je.
Sedi li za onim stolom tamo devojka u beloj bluzi?
-Nije valjda da je znaš? -Znam je.
Živi u mom pansionu. Grozna je.
Ako krenem s tobom, sigurna sam da će razumeti.
-Spasio bi me. -Razumem.
-Nisam Irac. -Ni ne zvučiš kao Irac.
Moram da razjasnim: nemam ni delić irske krvi.
Roditelji mi nisu Irci, ni baba ni deda. Niko.
Ja sam Italijan, odnosno roditelji su mi iz Italije.
Šta si, onda, radio na irskoj igranci?
Zar Italijani ne prave igranke?
Prave. I ne bih te vodio tamo.
-Čitavo veče bi se ponašali kao Italijani. -Šta to znači?
-Znaš već. -Ne znam.
-Ruke. -Previše njih?
Pretpostavljam da iz ugla devojke tako izgleda.
Slušaj...
Želim da budem iskren.
Na irsku igranku sam došao
jer mi se mnogo sviđaju Irkinje.
-A samo sam ja htela da plešem s tobom? -Ne, ne...
Aha, znači, igrao si s gomilom drugih?
Ovde živim.
Mogu li da te izvedem sledeće nedelje? Možda prvo na večeru?
To bi bilo lepo.
Laku noć.
Dakle...
Šta radiš kad ne radiš?
Pa, tu je škola... Bruklinski koledž.
-Studiram knjigovodstvo. -Hoćeš da budeš knjigovođa?
Zapravo, želim da se bavim računovodstvom. Ali, prvo ovo.
Je l' teško?
Previše pričam. Pričaj mi o vodoinstalaterskom poslu.
-Znaš već dovoljno. -Ne znam ništa.
Znaš da slavine cure, da se WC šolje zapušavaju
i to je sve što treba da znaš.
A ja ne znam ništa o knjigovodstvu.
Pa, ima mnogo toga.
Puno matematike, ali ona nije komplikovana.
Duplo knjigovodstvo je problematično.
A učimo i Zakon o privrednim društvima. I to me užasava.
Morali smo da čitamo o osiguravajućim društvima
koja su bankrotirala 30-ih godina, kao i o pravnim pitanjima...
Igra golf, i to dobro.
I da je ona bila na igranci, ne verujem da bi me primetio
jer je Rouz prelepa.
Brine me što ništa ne jedeš.
Prezauzeta sam pričom.
Šta se dešava, devojke?
S nama ništa, gđo Kjou.
Je li ovo zbog toga što je Ejliš našla momka?
Ejliš ima momka?
Ništa nam nije rekla.
A i zašto bi, kad ste tračare?
Elem, upoznala sam ga u subotu
kada je došao po Ejliš. Pravi je džentlmen.
Recite nam nešto o njemu, gđo Kjou.
Znamo samo da je zgodan.
Ne sviđaju mi se njegove cipele.
-Šta fali njegovim cipelama?! -Čudne su boje.
Znate šta?
Zamoliću Oca Floda za propoved o opasnostima frivolnosti.
Vidim da je sad frivolnost osmi smrtni greh.
Frivolna devojka je podjedanko loša kao lenj muškarac.
A buka koju pravi je još gora. Dosta je bilo!
Samo želim da te otpratim do kuće. Bez večere, pića...
Znam da moraš da učiš i spavaš.
Otpratiću te do kuće i otići.
Inače...
Predugo bih morao da čekam.
Hoću da te pitam nešto. Znam, reći ćeš da je prebrzo,
ne poznajem ga dobro, izašli smo tek par puta...
Nije ništa strašno! Samo, većina...
Molim te, prosto me pitaj! Počinješ da me plašiš!
Naravno. Da li bi došla na večeru da upoznaš moju porodicu?
I to je sve?
Vrlo rado.
-Voliš li italijansku hranu? -Ne znam. Nisam je probala.
-Najbolja hrana na svetu. -Što mi se, onda, ne bi svidela?
Dobro si raspoložena, zar ne?
-Jesam. Zašto? -Prosto...
Sviđa mi se kad si tako... Ne znam pravu reč.
Kad se slažeš sa svim.
-Popustljiva? -Popustljiva? U redu.
Pa, dok si tako popustljiva,
hoćeš li da odemo u bioskop,
kad ne budeš imala predavanja?
Pristajem na dva filma.
-Stvarno? -Da.
Čak i ako prvi bude očajan, pružiću ti drugu šansu.
Tek sam godinu dana ovde, pa ne mogu da procenim.
Čestitam! Preživeli ste prvu njujoršku zimu.
-Nije bilo strašno. -Stvarno. U Irskoj je hladnije?
A ne, ovde je hladnije.
Pa, tako mi ocenjujemo zimu. Po hladnoći.
Ali imate grejanje! Svuda. Hladno je samo napolju.
To je tačno.
-Hvala vam. -Želi vam prijatan dan.
Ejliš! Potpuno si druga osoba!
Kako si uspela?
Možda mogu da prenesem savet sledećoj devojci.
Upoznala sam nekoga. Italijana.
To joj neću preneti.
Bolje da je nostalgična nego slomljenog srca.
-Priča li o bejzbolu non-stop? Ili o majci? -Ne.
Onda ga čuvaj. On je jedini takav Italijan u Njujorku.
Polako!
Lako je tako, jer nema sosa.
Ne zaboravi da sos prska svuda. Zato polako.
Reći ću "pljus" svaki put kad uradiš nešto pogrešno.
-Mogu li da počnem? -Kreni!
Pjus!
Upravo si isprskala njegovu majku, oca i zidove.
Idemo ponovo.
"Draga Rouz, najvažnija novost je to što imam momka.
Znam da nije tako važan kao Bartoči i škola,
ali želim sve da ti ispričam.
Ne pominji ništa mami, molim te. Znaš kakva je.
Pristojan je i fin. Ima posao i mnogo radi.
Sredom idemo u bioskop,
a subotom me vodi na igranke Oca Floda.
Mislim na tebe i majku svakog dana.
Ali zahvaljujući Toniju konačno osećam da imam život ovde.
Pre njega, telo mi je bilo ovde, ali život mi je bio u Irskoj, s vama.
Sada je negde na pola puta.
I to je nešto, zar ne?"
-Da te upozorim na Frenkija! -On je najmlađi?
Da, ima 8 godina, ali kao da ima 18.
Fin je i pametan, ali mnogo priča
i kaže da ima svašta da ti kaže.
-Šta to? -Ko bi ga znao!
Hteo sam da ga potkupim da ode i igra fudbal,
a otac mu je zapretio,
ali mislim da jedva čeka da nešto zakuva.
Rado ću ga prebiti zbog toga.
Ovo je naš stan.
Spremna?
Gde si naučila da jedeš špagete tako?
Uzimala sam časove.
Kao u školi? Zar ima toga?
Možda bih mogao da predajem.
Ne, ne! Dajana iz pansiona mi je dala da probam
da ih pojedem, a da ne napravim nered.
Šta se jede u Irskoj? Samo irski paprikaš?
Ne samo to, već...
Kao prvo, mi ne volimo Irce!
-Frenki! -Šta je bilo? Ne volimo! To je opšte poznato.
A zašto, Frenki?
Zato što su Irci prebili Mauricija, pa je morao da ide na ušivanje.
A svi panduri su Irci i nisu ni prstom mrdnuli.
Postoji tu i druga strana.
Možda sam rekao nešto što nije trebalo, ne sećam se.
Prebili su te!
Svejedno! Verovatno nisu svi bili Irci.
Samo su svi imali riđu kosu i velike noge.
Izvinite nas.
U njegovu odbranu mogu samo da kažem
da će on jedini ići na fakultet.
Ako bude držao jezik za zubima.
Toni kaže da ti ideš na fakultet!
Samo u večernju školu, za knjigovođe.
Volim posao u prodavnici,
ali ne želim da tamo ostanem zauvek.
Izvini, Ejliš, ja sam budala.
Bezobrazna budala!
Hoće li Toni da te vodi na Ebets Fild kad počne sezona?
Voliš bejzbol?
Nije pominjao Dodžerse?
-Nikad? -Toni, šta je s tobom?
Znate li zašto? Previše ovoga...
Moraćeš da ideš na Ebets Fild ako planiraš da ga viđaš leti.
Toliko su ti važni?
Ako naša deca budu navijala za Jenkije ili Džajantse,
srce će mi slomiti.
Njoj nije smešno, Toni. Zakasnio si.
Navija za Jenkije.
Šta pričaš to? Šta li je s tobom?
"Navija za Jenkije."
Volim te.
Ovaj...
Hvala ti za ovo veče. Bilo je divno.
Izvini!
Gotova sam.
Šila, mogu li da te pitam nešto?
Zašto nisi udata?
Zato što me je muž ostavio zbog druge.
Žao mi je.
A da li bi se ponovo udala?
-Je li te neko zaprosio? -Ne baš.
Neću da pitam šta to znači.
Da li bih se ponovo udala?
Ne. Radije bih doveka čekala na red na kupatilo u pansionu.
Naravno da bih. Zato i idem na prokleti ples svake nedelje.
Hoću da čekam ispred vlastitog kupatila.
Dok momak preke naravi i s dlakama u ušima
čita novine na WC šolji.
A tada bih poželela da sam ovde i da pričam s tobom.
Ejliš!
Izvini!
-Mislila sam da nećeš doći. -Znao sam da ćeš to da pomisliš.
Zato sam morao da dođem.
Moram da ti kažem nešto.
Možemo li o nečemu drugom dok ne dođemo do gđe Kjou?
-Nije... -Molim te!
I tako,
10 minuta pre nego što treba da krenem
a ja stojim u vodi iz kanalizacije koja kaplje s plafona.
Ako si mislila da me pozoveš na kafu,
moraću da odbijem, za tvoje dobro.
Kako si sve sredio za 10 minuta?
Nisam. Sve vreme sam objašnjavao ženi
da moram da idem, ali da ću da se vratim.
Znači, voda i dalje kaplje s plafona?
Pa, ko da ima veze da li je 15 ili 30cm vode!
Pusti me da kažem šta imam. Mislim da ti neće smetati.
U redu.
Sećaš se da si mi posle večere kod tebe rekao da me voliš.
Nisam znala šta da kažem.
Ali znam sada.
Razmišljala sam o tebi.
Sviđaš mi se. I volim kad sam s tobom.
Možda i ja osećam isto.
Sledeći put kad budeš rekao da me voliš,
ako ga bude...
Reći ću: "I ja tebe".
-Ozbiljno? -Da.
Bog te mazo! Da izvineš...
Mislio sam da će ovaj razgovor ići drugim tokom.
Mogu li sad da idem kući?
-Voliš me? -Da. I ništa me ne pitaj!
I ne pričaj kako će nam deca navijati za Dodžerse.
Hoćeš da navijaju za Jenkije?
Toni, molim te, ne preteruj.
U redu! Izvini.
"Draga Ejliš,
mnogo ti hvala za najlonke.
Izgledaju tako glamurozno u ukrasnom papiru iz Bartočija.
Tamo je sve tako uzbudljivo i novo, za razliku od ovog mesta.
Jedva čekam da mi jednog dana sve pokažeš.
Ejliš, znaš da sam uvek kraj tebe, iako nisam."
Čudesna si. To je sve što imam da kažem.
Vidim da si položila ispite kao od šale.
Odavno me neko nije ovako obradovao!
Uštedela sam nešto para.
Mogu da platim sledeću godinu i da vam vratim za ovu.
Jedan parohijan je platio.
Hteo je da učini dobro delo, ne pitaj zašto.
Još se nije iskupio, pa može da plati i sledeću.
-Zanima me šta je zgrešio. -Verujem, ali ne smem da ti kažem.
I diploma i momak, Ejliš!
Nisi više ona tužna devojka od prošle zime!
Sve mi izgleda tako davno sada.
Mislim da je ovo prvi put da je neka od mojih devojaka
položila ispit dok je živela ovde.
-Jesi li rekla Toniju? -Naravno.
Vodiće te negde da proslavite?
Idemo na Koni Ajlend za vikend.
-O, bože! -Zašto?
Imaš li kupaći?
-Ne, ali... -A naočare za sunce?
-Ne. -Moraš da ih imaš.
Inače će ljudi da te ogovaraju.
A šta će tačno da kažu, Šila?
U tome je stvar.
Nikad ne saznaš, jer ti nikad ne kažu u lice.
Bože blagi!
Dajana je u pravu. Dobro razmisli o kupaćem.
Ne smeš da razočaraš Tonija.
Moraš da se obriješ dole. Daći ti ja brijač.
Dobro je za sad.
Većina Italijana voli puniju figuru.
Ali pripazi na leto.
Ne ide crna uz tvoj bled ten. Da te vidim u zelenom.
Zašto mi nisi rekao da obučem kupaći ispod odeće?
Mislio sam da znaš.
U redu, gotova sam.
-Toni! -Šta?
Idemo.
"Draga Rouz, hvala ti za pismo.
Drago mi je za turnir u golfu.
Sigurno si veoma zadovoljna.
I dalje mi nedostajete. Mislim na vas svakog dana.
Ali po prvi put otkako sam u Americi
mogu da kažem da sam baš srećna.
Ponajviše zbog Tonija.
Za vikend smo gledali Dodžerse, njegov omiljeni bejbzol tim.
Izgubili su, pa se iznervirao.
Počela sam i da tražim kancelarijski posao.
Imala sam već razgovor u jednoj tekstilnoj firmi ovde."
Rouz!
"Ko bi rekao da ćemo imati dve knjigovođe u porodici?"
Rouz!
"Uskoro ću moći da dođem kući da vas vidim."
Rouz!
Rouz...
O, bože!
Brzo ću.
Bilo je iznenada.
Možda je bila bolesna. I znala je to.
Ali nikome nije rekla.
-Šta sad? -A šta bi moglo?
-Kad je sahrana? -Sutra.
-Bez mene? -Bez tebe.
Predaleko si, Ejliš.
Zašto sam uopšte dolazila ovamo?
Rouz je htela bolji život za tebe. Bila bi srećna.
Ali nikada je više neću videti!
Tako je, zar ne? Nikada je više neću videti.
Znaš da ja mislim da hoćeš. I da će uvek bdeti nad tobom.
Halo? Mama?
"Da li me čuješ? Halo?"
Ne čujem te baš najbolje.
Nije padala kiša.
I došli su svi iz golf kluba.
Bila nam je puna kuća posle.
Je l' si tu?
Jesam.
"Ljudi su je baš voleli.
Kolege, komšije, svi..."
Niko nije znao šta da mi kaže.
Kad vam je tata umro, nisam htela da tugujem
jer sam imala vas dve.
"Nisam ni kad si ti otišla jer je ona ostala sa mnom."
Ali sad su svi otišli. Nikoga nemam.
Mnogo mi je teško, Toni.
Pretpostavljam da želiš da ideš kući.
Kako bi se ti osećao kad bih otišla?
Bojao bih se. Svakog dana.
Da se neću vratiti?
Da. Dom je dom.
Nisam sigurna da više imam dom.
Sutra ne ideš na posao, zar ne?
Mogu li posle mise da te odvedem na jedno mesto?
To je to.
Napravićemo 5 kuća, ako budemo mogli.
Mama i tata će dobiti jednu
jer je mama oduvek želela kuću s dvorištem.
Tri ćemo da prodamo. A ova peta...
Braća su me pitala da li je želim i rekao sam da želim.
Da li bi želela da živiš na Long Ajlendu?
Znam da sad ovde nema ničega,
ali sva zemlja je prodata, tako da nećemo biti sami.
I biće telefona, struje, svega...
Osnovaćemo firmu,
građevinsku, nas trojica.
Ja ću da radim vodovodne instalacije, Lorens stolariju...
Nemoj samo da ćutiš.
Bar mi reci da ćeš da razmisliš.
Ne moram da razmišljam.
Samo na mesec dana.
Znam da će se osećati bolje.
Hoćeš li da se venčamo pre nego što odeš?
Nemaš poverenja u mene?
Udaj se za mene.
Ne moramo nikom da kažemo.
Venčaćemo se i zadržati to za sebe.
Zašto želiš da se venčamo?
Zato što bih poludeo ako ne uradimo to.
Zar obećanje nije dovoljno?
Ako možeš da obećaš, onda možeš i da se udaš za mene.
To je to? Ovde živiš?
Da. I budeš li zucnuo, izbaciće me.
O, bože!
Nema svrhe brinuti.
Ostani sa mnom.
-Hoćeš li da se igramo? -Aha.
U redu. Evo palice.
Dobro. Spreman? Ruke gore!
Opa! Pravo na treću bazu!
Dosađuje li vam?
Ne, ne! Imam brata tih godina. Jeste li iz Irske?
Toliko je očigledno?
Upravo se ženim Irkinjom, pa primećujem.
Ima vas mnogo u Bruklinu.
Ponekad mislim da u Irskoj niko nije ostao.
-Odakle vam je devojka? -Iz Eniskortija, okrug Veksford.
-Moja žena ima rodbinu tamo. -Ejliš! Dođi na čas.
Antoni Fjorelo i Ejliš Lejsi!
Hoćemo li ikada reći deci šta smo uradili?
Sačuvaćemo to za neku godišnjicu.
Pitam se šta će misliti o tome.
Nensi!
-Izgledaš glamurozno! -Rekla sam ti.
-Mnogo mi je žao zbog Rouz. -Hvala. Kako si?
Ne!
Znala sam, ali sam htela da ti Nensi kaže.
-Radujem se što ćeš doći na svadbu! -Hoću?
Tvoja mama je potvrdila u tvoje ime.
-Kad je? -27. avgusta.
Izađi sa Džordžom i sa mnom sutra. I Anet želi da te vidi.
U redu je. Moram da nađem tvoj ključ, da me ne budiš.
Svi želimo da znamo kakav je život u Njujorku.
Probaću da vam dočaram.
Rezervisala sam kartu za Njujork za 21.
Možeš da ostaneš nedelju duže, najbolja drugarica ti se udaje.
Ne mogu da verujem da nikad nećeš upoznati mog muža.
Svideo bi ti se.
Znam da bi.
Drag je. I duhovit.
I ima divne oči...
Volela bih da je sve drugačije.
-Gospođa O'Tul iz Kuša. -Moramo li ovo?
Primiti saučešće nije isto što i dobiti rođendanski poklon.
Šta ako gđa O'Tul piše ponovo da ti se zahvali?
-Onda ću se i ja njoj zahvaliti. -I tako do kraja života?
Kao da imam druga posla ili s kim da pričam.
Što ne bih s njom?
Šta hoćeš da ti kažem?
To su sigurno Nensi i Anet.
Idi.
Lepo se provedi.
Ejliš, ovo je Džim Farel.
Drago mi je.
Možemo u bar u hotelu Konot.
Momci iz ragbi kluba su možda tamo.
Morate li sve vreme da budete s drugim momcima iz kluba?
Ne.
Ali Nensi nam ne da da pričamo s tobom
da biste se vas dve ispričale, pa nam treba društvo.
Ne voliš momke iz ragbi kluba, Ejliš?
Ne baš, Džordže.
U Americi mi je nedostajalo sve iz Eniskortija, osim jedne stvari.
Nismo svi isti.
Svi izgledate isto, u blejzerima i s uljem u kosi.
Nensi!
Gde je Anet? I zašto je on tu?
On je mnogo fin, zato ne budi gruba.
Je li ovo Džim Farel što se verio s Ketlin Kesidi?
Raskinuo je veridbu, jer ona nije bila ozbiljna.
Bio je uzrujan neko vreme, ali sada je u redu.
Nensi, ponovo ću otići.
Ali možeš da se zabaviš dok si ovde!
Idemo, Džordže!
Kako ti je majka?
Tužna je. I brzo je ostarila.
Strašna je to stvar.
Svi smo bili na sahrani, i majka, i otac i ja.
Nisam znala.
Majka je igrala golf s njom. Bila joj je baš draga.
Bilo je to nešto najtužnije što se desilo u ovom gradu.
Hvala ti.
Hajdete, vas dvoje!
-A neboderi? -To je Menheten.
Ja živim u Bruklinu. I radim u Bruklinu. I izlazim tamo.
Svi neboderi su preko reke.
-Ne zvuči baš glamurozno. -I nije.
Čak ni... Kako se zove robna kuća gde radiš?
Bartoči? Ima divnih stvari, ali uglavnom ne mogu da ih priuštim.
-A ni posao mi se ne sviđa. -Šta bi volela da radiš?
Isto što i Rouz. Da radim u kancelariji, s brojkama.
Pozovi Dejvisove, onda. Treba im zamena za Rouz.
Vraćam se u Njujork odmah posle svadbe.
Zašto ne bi zaradila nešto u međuvremenu?
-Njima bi dobro došla. -Ili ti želiš da ostane?
Samo mislim na Ejliš.
Čuješ li, Ejliš? Samo na tebe misli.
Ovde, ovde!
-Laku noć! -Laku noć!
-Kako je bilo? -Veoma lepo, hvala.
Je li to bio Džim Farel u autu?
Da.
Njegovi roditelji odlaze na selo.
-Ostaće sam u onoj velikoj kući. -Je li?
Dobra je prilika.
Laku noć, mama.
-Zdravo, Ejliš! -Dobar dan!
Sviđa mi se njen stil.
-Hvala bogu! -Šta se desilo?
Dejvisov mali je dolazio.
-Imaju problem s računovodstvom, hitno im trebaš. -To je sve?
-Samo da sklonim ovo. -Pusti to.
Rekao je da je hitno.
Nije bitno. Ne radim za njih, već im činim uslugu.
Molim te, pusti mene da to sklonim.
Problem je što je sada sezona,
pa su svi posrednici i vozači
radili prekovremeno prošle nedelje.
Popunili su formulare, ali nije imao ko da to sredi
i doda na platu.
Pojedinci su počeli da se žale. I ne krivim ih.
Kao što vidiš, sve je u haosu.
Ako mi date par sati, razradiću sistem
tako da onaj ko dođe posle mene nema nikakvih problema.
Zdravo, Ejliš!
Marija mi kaže da si sjajno obavila posao.
Hvala.
Ne čudi me. Ipak si ti Rouzina sestra.
Rekli su mi da imaš diplomu iz knjigovodstva? Američkog?
Diplomu sam dobila u Americi, ali sistemi su vrlo slični.
Treba nam neko da obračunava plate u toku sezone.
Mogla bi da radiš honorarno.
Da vidimo kako ide, pa ćemo pričati.
Uskoro se vraćam u Ameriku.
Kao što rekoh, pričaćemo pre nego što donesemo konačnu odluku.
Naravno, gosp. Braun. Hvala.
Sad možeš kod Marije da ti plati za danas.
-Zaboravila sam. -Šta?
Na ovo.
Zar nema plaža u Bruklinu?
Ima, ali je velika gužva.
I ovde će biti šetača malo kasnije.
Znam, ali nije isto.
Verujem.
Ne znamo ništa o ostatku sveta.
Sigurno ti izgledamo nazadno sada.
Naravno da ne. Izgledate smireni i uljudni. I šarmantni.
Dođite!
Majka želi da znaš da golf klub
uvodi nagradu kao uspomenu na Rouz.
Trofej za početnicu koja ostvari najbolji rezultat.
Ona je uvek bila dobra prema početnicama.
Nadam se da ti je drago.
Naravno da jeste.
Znači, svake godine će neko dobiti trofej Rouz Lejsi?
Svake godine. Dok god postoji golf klub.
Mislim da bi volela da ga ti dodeliš prvoj dobitnici.
I da, želela bi da te upozna.
Možemo da se dogovorimo da dođeš na čaj.
Hvala, vrlo rado.
Volela bih da je ovako bilo pre nego što sam otišla.
-Pre nego je Rouz umrla. -Kako?
Nije bilo ničega za mene ovde. A sada imam posao i...
Ovde?
-To je neki američki trik? -Da. Dobar je, zar ne?
Kako se mi toga nismo setili?
Koliko dugo već to rade?
Sto godina.
Ne verujem da su pre sto godina imali takve kupaće.
Mi ih ni sad nemamo.
Idemo!
-Želiš li da gledaš Dodžerse u subotu? -Nego šta!
-Dobro. Možeš li da uradiš nešto za mene? -Šta?
Ako se budeš smejao ili rekao bilo kome
nećeš gledati Dodžerse ni u subotu
ni bilo kog drugog dana.
-I dobićeš batine. -Možda je bolje da se ne mešam.
Stvarno mi treba tvoja pomoć.
Najbolje čitaš i pišeš od svih nas.
Pokušavam da pišem Ejliš i želim da to bude...
Već si joj pisao. Pet puta.
Da, ali to ništa nije valjalo.
Ona je meni pisala samo jednom.
Nije pre videla moj rukopis. Bojim se da je ne odbije.
Imam samo 8 godina, šta ja znam o ljubljenju?
Ne moraš ništa da znaš o ljubljenju!
Samo o pravopisu i...
-Gramatici? -Da. Pogledaćeš?
"Draga Ejliš, nadam se da ti je lepo u Irskoj.
Nadam se da ti majka nije više toliko tužna.
Uskoro će se tvoja drugarica udati, pa ćeš moći da se vratiš.
Ove nedelje kao da svi imaju poplavu u podrumu.
Sredio sam čak tri!
Mnogo radim i štedim.
Svi me pitaju za tebe, svo vreme."
Ovo je pogrešno. Nije "svo", nego "sve".
"U svakom slučaju, to je sve.
Pozdravljaju te mama, tata i sva moja braća.
Mislim na tebe veći deo dana.
Čak i kad odem da gledam Dodžerse.
Ne mogu da se koncentrišem na igru.
Voli te tvoj Toni."
Nema ulja u kosi.
I nisi u blejzeru, već u sakou.
Prerušio si se? Pokušavaš da me prevariš?
Znam na šta si mislila kad si rekla da smo svi isti.
Moj život ti verovatno izgleda lagodno.
Vodim očev bar, živeću u kući svojih roditelja.
Znam kako sve to izgleda spolja, ali...
Nije tako.
Nego kako je?
Nigde nisam putovao, čak ni u Englesku.
Voleo bih da vidim London, Pariz, Rim... i Njujork.
Bojim se da ću umreti, a da nisam mrdnuo iz Irske.
Ima tu još toga.
Izvini, hteo sam svašta da te pitam, a samo ja pričam.
Drago mi je.
-Stvarno? -Da.
Završi više s tom lulom i sedi s nama!
Odlično čujem i odavde.
Nismo ovde da te zabavljamo!
Ne brini, to sam još odavno shvatio.
Ignoriši ga, Ejliš. Džim, srećom, liči na mene.
Glasnije!
Radujete li se selidbi?
Nedostajaće nam Eniskorti, ali Glenbrajen je lep i miran.
Majka se boji da me ostavi samog.
Misli da ću upropastiti kuću.
-Nadam se da nećeš zauvek ostati sam. -Sigurno neće.
Hoću da kažem...
-Hvala bogu za ovakvo vreme. -Divno je.
"Dragi Toni, hvala ti na pismima.
Želim da znaš da..."
Ne znam šta želim da znaš.
Neću da sedim pozadi.
Pobrinuću se da dobijete najbolja mesta.
Nije red da sedimo s Nensi i Džordžem.
Naći ćemo, onda, najbolja mesta posle tih.
Želite li da požurim i sačuvam nam mesta?
Nije ti teško? To bi bilo sjajno.
-Pravi je kavaljer, zar ne? -Jeste.
Pojavio se u pravi čas.
Pozivam te sada, Nensi, da pred Bogom i crkvom
potvrdiš da pristaješ da budeš Džordžova supruga.
Obećavam da ću biti uz tebe i u dobru i zlu,
i u bolesti i u zdravlju. Voleću te
i poštovati do kraja života.
Prstenje?
Bože, blagoslovi ovo prstenje. Neka oni što ih nose
budu uvek odani jedno drugom.
Neka poštuju tvoju volju kroz uzajamnu ljubav.
Molimo te za to posredstvom Hrista, našeg gospodara. Amin!
Tvoja majka mi kaže da sve ide kako treba, Ejliš.
Divna je služba bila.
Gospodin i gđa Farel se sele u Glenbrajen, pa Džim...
Da, znam.
Džim i ja smo obećali majci da ćemo je odvesti do auta.
Čuješ li ti to? "Džim i ja!" "Džim i ja!"
Uskoro će, izgleda, i tvoja majka slaviti.
Izvinite me.
Možemo li da popričamo?
O čemu?
O budućnosti.
Ne mogu da dopustim da se vratiš u Ameriku,
a da ti ništa ne kažem.
Kajao bih se čitavog života.
Ne želim da ideš.
Želim da ostaneš ovde. Sa mnom.
To znači da bi trebalo da ti postavim još jedno pitanje,
ali ne želim da te bombardujem.
Zato ću to ostaviti za kasnije.
Hvala ti.
Zahvalna sam i polaskana.
-I to je sve? -Nije.
Naravno da nije.
Samo...
Drugačije sam zamišljala svoj život.
Razumem.
Ali i ovde ti život može biti podjednako dobar.
Možda čak i bolji.
Meri!
Došla sam po tebe.
Po mene? Dugo nisam radila kod gđe Keli.
Molim te, Ejliš. Rekla mi je da se ne vraćam bez tebe.
Znaš kakva je.
Pripazi na stvari dok sam ja gore s Ejliš.
Trenutno nema mušterija,
tako da verujem da ne možeš da zabrljaš.
Kako se snalaziš?
Odlično, hvala.
Čujem da radiš kod Dejvisovih, u računovodstvu.
Tako je.
I svi pričaju o tebi i Džimu Farelu.
-Znate već, ljudi vole da pričaju. -Da.
Da li se sećaš gđe Brejdi?
Dolazila je nedeljom ujutro po slaninu.
Ne? Pa, svašta ti se dešava u životu sada.
Na svim poljima.
Elem, sestričina gđe Brejdi živi u Bruklinu.
Mali je svet, zar ne?
Dobila je pismo od nje pre nekoliko nedelja.
Šta piše u njemu?
Samo to da je bila na venčanju u Opštini i da je
njen muž naleteo na devojku iz Eniskortija, koja se udavala.
Ne znam o čemu pričate. To nisam bila ja.
Mene ne možeš da prevariš, gđice Lejsi.
Mada nisam sigurna da se i dalje tako prezivaš.
Nije mogao da se seti.
Nešto italijansko.
Zaboravila sam.
Zaboravila si?! Kako, pobogu...
Zaboravila sam kakav je ovaj grad.
Šta ste planirali, gđice Keli?
Da me razdvojite od Džima?
Da me sprečite da se vratim u Ameriku?
Možda ni ne znate šta biste.
Zovem se Ejliš Fjorelo!
-Hvala. -Izvolite?
Želim da rezervišem kartu za sledeći brod za Njujork.
Ljudi troše još više posle venčanja.
Nensina mama je obišla sve radnje u gradu.
Kupila je kocke za potpalu vatre. U avgustu!
Ali srela sam gđu Stejplton, pa nisam imala prilike da...
Šta je bilo, Ejliš? Nešto se desilo sa Džimom?
Žao mi je, mama.
Mnogo mi je žao!
Već sam udata.
Udala sam se pre nego što sam došla.
Trebalo je da ti kažem!
Čim sam stigla.
Želim da budem s njim.
Želim da budem sa svojim mužem.
Naravno.
Je li dobar?
Da.
Sigurno jeste, čim si se udala za njega.
Dakle, vraćaš se?
Da.
Sutra.
Ideš jutarnjim vozom?
Idem u krevet.
Mama, nije još ni osam. Ne moraš.
Umorna sam.
Želim sad da se pozdravimo.
I to samo jednom.
Mogla bi da mi pišeš o njemu.
Hoću.
Laku noć, Ejliš.
Ideš u Ameriku da živiš?
-Ne. -Ideš u posetu?
Ne, već živim tamo.
Stvarno? Kako je tamo?
Veliko je to mesto.
Živeću u Bruklinu, u Njujorku. Jesi li bila tamo?
Da.
Kažu da ima mnogo Iraca tamo.
Da je kao kod kuće.
Da li je to tačno?
Jeste. Baš kao kod kuće.
Ne smeš da jedeš.
Ali biću tamo godinama.
Ješćeš kad stigneš tamo. Ali ne smeš na brodu.
-Da ti ne bude muka. Obećavaš? -Obećavam.
A sada idi u tvoju kabinu i zaključaj kupatilo s tvoje strane.
Kad počnu da ti lupaju, možeš da pregovaraš.
Na imigracionoj kontroli širom otvori oči,
da izgleda da znaš kuda ideš.
Moraš da razmišljaš kao Amerikanka.
Toliko ćeš patiti za domom da ćeš želeti da umreš.
Nema ti druge nego da izdržiš.
I izdržaćeš. Nećeš umreti.
Jednog dana sunce će te obasjati.
Možda nećeš odmah primetiti, jer će biti slabo.
I uhvatićeš sebe kako razmišljaš o nečemu
ili nekome ko nema nikakve veze s prošlošću.
Nekome ko je samo tvoj.
I shvatićeš
da tu pripadaš.
Prevod: VBojana
Preuzeto sa www.titlovi.com