KAPETAN FANTASTIČNI
Preveo: Bambula
Danas, dečak je mrtav. A na njegovom mestu
je muškarac.
Evo.
Trening za 60 minuta.
Brže!
RASPORED ZA ZALIVANJE
Posadio Naj, 2013.
Gde je nož za pandlovanje?
Tata? Sadža je opet uzela nož za pandlovanje.
To.
Isuse.
Pol Pot. -Da. Nož za pandlovanje.
Planinski dabar?
Mrtav si. Vespir, Kilir, u par.
Gore gard. Moraš ubosti da ubiješ.
Ciljaj u jetru ili bubrege. U suprotnom, neće naučiti.
Zar ne bi trebalo da ciljamo ovde? Nož u pluća stvara pneumotoraks.
Ili pored grudne kosti, probija srce? To bi bila trenutna smrt.
Ako te to usrećuje, Sadž, ciljaj u srce.
Bo, hoćeš li im pokazati? -Ovamo. -Idemo.
Razoružaj je ako možeš.
Dobro.
Kako je to dobro? Ubola me je. Jebeno me je ubola.
Onda nauči da se odbraniš. Ubij je. -Hvala. Pokušajmo to.
Sadža, strana.
398.
Još ti se sviđa?
Kako bi ispoštovala plan za test, moraćeš završiti za 8 dana.
U redu? -U redu.
Vesp? Kako ti ide?
Upravo sam završila 12. poglavlje, "Svet na struni."
Šta je?
Imaš li problema s kvantnom prepletenošću?
Plankova dužina nasuprot Plankovog vremena?
Nemam problema. -Dobro. Onda sutra nakon ručka,
možeš mi odraditi kratku prezentaciju o M-teoriji.
Raspravi kontrateze s Boom i Relom u vezi s Vitenom i Dirakom.
Hajde. Sve do vrha. Brže!
Ako je današnji trening gotov, možemo li
da odvezemo Stiva negde zbog časa kasnije? -Možda.
Zašto mama mora biti toliko odsutna?
Nije dugo odsutna.
Zapravo, nema je 3 meseca, 2 nedelje, 6 dana i 11 sati.
Mama je veoma bolesna. -Ne pričaj s nama s visine.
Bo je u pravu. Mama mora biti u bolnici.
Rekao si da je sjajno otići u bolnicu jedino ako si zdrav i želiš umreti.
Rekao si da su Amerikanci nedovoljno obrazovani i predozirani.
Rekao si da je AMA škrta kurva spremna da raširi
svoje debele noge zbog velike farmaceutske kuće.
Sve je to tačno.
Ali mama nema dovoljno neurotransmitera serotonina
da sprovodi električne signale u njenom mozgu. -Kad se mama vraća?
To ću saznati.
Budite dobri, majmunske guzice. -Vidimo se, tata. -Ćao.
Ćao, narode.
Izvinjavam se.
Ulaziš li?
Ne? Dobro. Ćao.
Bo, ja ću to. Idi da razgovaraš s njima. Imamo vremena.
Da je pitam šta misli o radnim ljudima koji dižu oružanu revoluciju
protiv klasa koja nas eksploatišu i njihovih državnih struktura?
Marksisti mogu biti genocidni kao i kapitalisti.
Bilo da je ili nije dijalektički materijalista
i daje primat klasnoj borbi?
Izbegavaj marksizam. Ne otkrivaj joj da si trokista. -Trockista.
Samo bi Staljin nazvao trockistu trokista.
A ja više nisam trockista. Ja sam maoista.
Da. Zaboravio sam. Izvini.
Zdravo. -Zdravo, Džo.
Prodao sam ti sve ono od prošlog puta. -Sjajno. -Da vidimo šta imaš.
Halo? -Ćao. -Bene. -Kako je ona?
Harper?
Harper? -Lesli se sinoć ubila.
Kako?
Harper? Harper. Reci mi.
Prerezala je vene na ručnim zglobovima.
Brat si mi. Ako ti nešto treba, tu sam...
Sinoć,
mama se ubila.
Konačno je to uradila.
Vaša majka je mrtva.
Ništa se neće promeniti.
Nastavićemo živeti na isti način.
Mi smo porodica.
Mama!
Jebi se!
Mama! Mama! Jebi se!
Jebeno... Ne!
Mama! Mrzim te! Jebote!
Tata.
Poslednja volja i testament
Isuse Hriste.
43. Hajde, hajde.
44. 45.
U položaj daske.
Poput tabli.
Dišite, dišite. Tako je.
Držite se. Jaki ste. Možete vi to.
Tata, kad je mamina sahrana?
Potpuna nemarnost, nestabilnost i nesigurnost
koje si doneo u njen život... -Mi smo odlučili da živimo ovde. Oboje.
Ti si kriv za ovo.
Lesli je bila bolesna. Morala je biti u dobroj bolnici.
Bio si dovoljno ljubazan da to plaćaš sve dok je lečena blizu vas.
Uradili smo tako. Našao sam njen testament.
Pretpostavljam da znaš da je Lesli bila budista.
To znači da želi biti kremirana, a ne sahranjena.
To joj je bilo veoma bitno. -Upravo sam ostao bez svog jedinog deteta.
Nisam raspoložen da raspravljam o pojedinostima njene sahrane s tobom.
Gde god da si, ostani tamo! Nisi dobrodošao ovamo.
Ako se pojaviš, srediću da te uhapse. -Mogu...
Džek? Prokletstvo. -Zdravo, Bene.
Lesli je sad u raju. Konačno je našla mir.
Kad je ceremonija?
Za pet dana u Nju Meksiku, u našoj crkvi.
Kako su deca? -Jesi li čula šta je Džek rekao?
Prošle su godine. -Rekao je da će srediti da me uhapse ako odemo tamo.
Jesi li čula to? -Veoma je uznemiren.
Najbolje je da uradiš ono što kaže.
Nema logike. Ko su oni da donose odluke?
U pitanju je bolestan osećaj prava koji izgleda da svi imaju.
Tome se mi suprotstavljamo, kao što je i mama. Mama je mrzela taj svet.
Obučeni jedemo.
Nepošteno je.
Mi smo u jedinstvenoj poziciji da mrzimo te ljude.
Može li se jedinstvenost modifikovati? -Ne.
Ne mrzimo baku i deku,
ali ostatak njihovog plemena su fašistički kapitalisti.
Ponavljaš ono što tata kaže. -Zapisujem sve što kažete.
U svom umu. -Znaš li šta je fašista?
Nasilni nacionalistički militanti, koje podržava krupan kapital,
i oni su totalitaristički diktatori u jednopartijskoj državi.
Mi smo njena porodica. Moramo da idemo. -Deka kaže da ne možemo.
Šta će se desiti ako te uhapse?
Hoće li nas oduzeti od tebe?
Moguće.
Probudi se.
Probudi se, grizli,
moj fantastični muškarče.
Neverovatno je ovo što radimo ovde.
Deca su čudesna.
Ali moraš da mi ih paziš, važi?
Mnogo te volim.
Hoćemo da vidimo mamu. Plus, deka ne sme da nas maltretira.
Hoćemo da odamo počast njenom životu. -To je najmanje što možeš učiniti.
Šta to treba da znači? -Znaš.
Ne, ne znam.
Pusti to. Ali ja znam.
Jaki smo i spremni. -Rekao sam ne. Previše je rizično.
Definišu nas dela, ne reči.
Tata, daj nam misiju. -Misija: Spasiti mamu!
Trening za 10 minuta.
Jebem ti! -Rel?
Možeš li saviti prste?
S-R-P-P.
Smiri se, razmišljaj, posmatraj i planiraj.
Ako udariš o stene ispod sebe, umrećeš od povreda nanetih tupom silom.
Ili od unutrašnjeg krvarenja usled masivne frakture kostiju.
Ili od lijenalne fleksure debelog creva. -Da, hvala, Sadž.
Ne mogu. Moja ruka. -Nema pomoći.
Niko se neće magično pojaviti i spasiti te na kraju.
Zamalo.
Tako je. Dobar momak. Idemo.
Čas u Stivu. Idemo na glečer.
Hajdemo.
Ne možemo ići na maminu sahranu.
Moramo uraditi onako kako nam je rečeno.
Neke bitke ne možete dobiti.
Moćni kontrolišu živote bespomoćnih.
Tako svet funkcioniše. Nepravedno je i nije fer.
Ali to je stvarno šteta.
Moramo da začepimo i prihvatimo to.
Do đavola s tim.
Da znaju da dolazimo.
Mama! Mama!
Mama!
Pažnja, kamperaši. Govori vaš kapetan.
Imamo otelotvorenje izjave Kalvina Kulidža
da je posao Amerike biznis.
Naša demokratija je jedno od najsjajnijih svetala socijalne pravde
u istoriji čovečanstva,
međutim većina naših sugrađana učestvuju
u pomahnitaloj kupovini kao svojoj glavnoj formi socijalne interakcije.
Hajde! Idemo u kupovinu!
Ove cene su lude!
Šta je bordel? -Javna kuća. Šta čitaš?
Lolitu? Nisam ti rekao da čitaš tu knjigu. -Preskačem.
I?
Zanimljiva je. -Zanimljiva!
Zabranjena reč! -Tata, Kilir je rekla "zanimljiva"!
"Zanimljiva" je pseudo-reč. Znaš da treba da je izbegavate.
Budi određena. -Uznemiravajuća je.
Određenija. -Mogu li samo da čitam?
Nakon što nam daš svoju dosadašnju analizu.
Jedan stariji čovek voli devojčicu,
a ona ima samo 12 godina... -To je zaplet.
Pošto je napisana iz njegove perspektive,
nekako razumeš i saosećaš s njim,
što je neverovatno jer je u osnovi zlostavljač dece.
Ali njegova ljubav prema njoj je divna.
Ali to je takođe i iluzija, jer je to veoma pogrešno.
On je star, i praktično je siluje.
Zbog toga se osećam...
Mrzim ga.
I nekako ga sažaljevam u isto vreme.
Bravo.
Šta znači "silovati"?
Kad osoba, obično muškarac, prisili drugu osobu, obično ženu,
da imaju seksualni odnos. Ko je gladan?
Ja! -Ja! -Ja!
Šta je seksualni odnos?
Kad muškarac stavi svoj penis u vaginu žene.
Svi obratite pažnju na jelena.
Zašto bi muškarac stavljao svoj penis u vaginu žene?
Jer im to može pružiti zadovoljstvo.
I jer spajanje muškarčeve sperme i ženinog jajašceta
može stvoriti bebu i nastaviti ljudsku rasu.
Ali to je tamo gde ona piški.
Ne piški se iz vagine, već iz uretre,
što je unutar velikih usmina.
Ali generalno govoreći, da, to je tamo gde piški.
Obratite pažnju na bilo kakvu divljač.
Dobro.
Šta je sad? -Šta svima fali? -Jesu li bolesni?
Kako to mislite? -Svi su tako debeli.
Jesu. -Debeli poput nilskih konja.
To nije lepo da kažeš. -Ali pogledajte!
Možete tako da misliš, ali mi ne ismevamo ljude.
Zar ne, tata? -Tako je. -Ne ismevamo ljude. -Osim hrišćana.
Tata? Tata?
Sranje.
Ovo, sad...
Ovo je vaš prvi pravi test.
Ostanite smireni. Setite se obuke.
Dobro jutro. Kako ste danas?
Dobro jutro, policajče. -Mogu li videti vašu vozačku i saobraćajnu? -Svakako.
Lepo vozilo. -Hvala.
Zaustavio sam vas jer vam zadnje levo svetlo ne radi.
Da li ste znali to? -Nisam. Izvinjavam se.
Odmah se vraćam.
Danas se ne ide u školu? -Još ne.
Čovek se zbog svog greha odvojio od Boga,
i samo kroz lično prihvatanje dara pomirenja,
kojeg je Isus zaradio na krstu, može povratiti svoju uniju s Bogom.
Obrazujemo se kod kuće. Oče, mogu li?
Možeš.
Jednog dana kad raj beše ispunjenim njegovim veličanjem.
Jednog dana kad greh bejaše mračan kao što može biti.
Isus se pojavio da bude rođen od strane device.
Živeše među ljudima, moj uzor je On.
Živ, voleo me je. Mrtav, spasao me je. -Treba da idem.
Sahranjen, odneo je moje grehe. -Ozbiljno...
Slušajte... Izvinite zbog ovoga. Moram se vratiti na posao.
Kad imate vremena, popravite svetlo.
Odmah ću to uraditi, gospodine. -Prijatan dan, narode.
Bog vas blagoslovio. -Bog vas blagoslovio!
Moć ljudima. -Oduprite se.
Samo stoje tamo.
Nedostaje mi mama.
Volela bih da se mama može vratiti kući sad.
Ne. Nemojte esperanto. Ne šalim se. -Šteta.
Da. Šteta.
Dozvoljen je samo onaj strani jezik koji svi govore.
Znate pravilo. Možete koristiti nemački.
Imamo pravo da govorimo koji god jezik želimo.
Nismo mi krive što ne govoriš esperanto. -Nemojte esperanto!
Molim vas. -Gladan sam.
Onda je jedno od vas trebalo da pogodi jebenu ovcu.
Imaju hot dogove!
Šta je koka kola? -Otrovna voda.
Mogu li grilovan sir? -Ne.
Šta je milkšejk? -Tata, mogu li hamburger i pomfrit?
Mogu li ja palačinke?
Ustajte svi. Idemo odavde.
Šta? Ne. Zašto? -Jer nema prave hrane u ovom meniju.
Idemo.
Da li ste dobro?
Stariji čovek je doživeo infarkt! Zovite Hitnu pomoć!
-Odmaknite se svi!
Moje pilule!
Dobro sam. -Dobro je sad. -Gospodine? -Izvinjavam se.
Gospodine? Gospodine!
Gospodine? -Izvinite zbog frke.
Da pozovemo Hitnu pomoć? -Ne, zaboravio sam da uzmem pilule.
Sad sam dobro, stvarno.
Šta još možemo poboljšati? -Manjkava izlazna strategija.
Svi su izašli na ista vrata.
Niko nije iskoristio područje za utovar robe.
Da su bila blokirana, bili bismo u zamci.
Neadekvatno isplanirano mesto izvlačenja.
Verovatno je trebalo da svi odemo pravo u autobus.
Bilo bi manje rizično da smo unapred odredili šta ćemo uzeti.
S vedrije strane, misija Osloboditi hranu, izvršena je.
Misija: Osloboditi hranu! -Svi su dobili petice.
Učinite mi uslugu i zatvorite oči.
Možete otvoriti oči. Srećan Dan Noama Čomskog.
Ali Noam je rođen 7. decembra. -Slavimo ga danas.
Baš je dobra.
Čika Noame, danas je dan vašeg rođenja.
Čika Noame, danas je dan vašeg rođenja!
Čika Noame, čika Noame, čika Noame!
Živeo!
Da počnemo. Naj. -Da. -Bodevan. -Hvala.
Relijan. -Rel.
Kilir, Vespir, Sadža. Razmotajte.
Tata! -Snaga natega 25 kg, slojevito drvo i staklo.
Ka-bar nož za borbu?
Tako je. -Hvala, tata. -Prelep je.
Sečivo od 18 cm, delimično nazubljeno.
Dobro izbalansiran ako ubadate prilikom useka.
UŽIVANJE U SEKSU
Slike.
Te su s "Blek storm" vrhovima. Oštre kao britva.
Kakav ludak slavi rođendan Noama Čomskog
kao nekakav zvaničan praznik?
Zašto ne možemo slaviti Božić kao ostatak sveta?
Radije bi da slaviš magičnog izmišljenog vilenjaka
umesto živog humanitarca
koji je mnogo toga uradio da promoviše ljudska prava i razumevanje?
Dobro, održimo debatu.
Pusti to. -Ne, objasni.
Iskoristi priliku da nas ubediš. Svi želimo čuti tvoje argumente.
Ako budu validni, i ubediš nas,
svi ćemo promeniti mišljenje. Zar ne? -Da.
Koristi svoje reči.
Hvala, tata! -Nema na čemu.
Treba li vam pomoć? -Neka. -Možemo mi to.
Dobro. -Džeksone, nemoj za stolom. Džeksone!
Dobro.
Mnogo sam srećna što je naša porodica zajedno.
Hvala na gozbi.
Sve je lokalno, organsko i nije GMO.
Kako ste ubili ove piliće? -Sekirom ili nožem?
Nisam morala da ubijam piliće.
Ja... Oni...
To je pile s ražnja, može se kupiti u... Već je mrtvo. I spremljeno.
Na nečemu.
Navalite. -U redu.
Bene, vino? -Može.
Tata, mogu li dobiti vino?
Naravno. Zašto da ne? -Bene. Nemoj.
Deca ne piju vino.
U Francuskoj i drugim zemljama, deca piju male količine vina stalno.
Pomaže varenju. Nije krek. -Šta je krek?
Krek je kristalisan derivat psihostimulanta kokaina,
koji izaziva jaku zavisnost.
Sredinom 1980-ih, on je ubrzao desetkovanje užih gradskih naselja.
Neki zavisnici od kreka, deca poput vas,
bespotrebno su se međusobno ubijala, zbog najki.
Ubijali su se zbog Nike? Grčke krilate boginje pobede?
Prestanite. -Šali se, zar ne?
One su isto što i Adidas.
Ko je Adidas? -Ozbiljna si?
To su patike.
Sad? Bene.
Primi moje saučešće.
Skrhani smo.
Mnogo nam je žao. -Hvala, Dejve.
Ne znam šta drugo da kažem. Ja sam...
U redu je. Svi znamo da nisi podnosio Lesli.
Šta? -To nije tajna.
Ne bih tako rekao. Zašto bi ti...
Poslednji put kad smo se videli, nazvao si je jebenom kučkom. -Bene. -Šta je?
U redu je. Moja deca se sećaju. Zar ne, narode? -Da.
Samo malo, ne.
Rekao sam da...
Imali smo ozbiljnu svađu oko šećera.
Dao sam deci neke pahuljice.
I ekstremnost njenog stava...
Vikala je na mene. Gurnula me je.
I ja sam rekao... -"Nemoj biti takva jebena kučka." -Bene. -Nisam to rekao.
To su samo reči. Tvoje reči, ali samo reči.
Koje se ne izgovaraju u ovoj kući. -Neprikladno je
reći to pred decom.
Naravno. Primljeno k znanju. Neće se ponoviti. -Dobro.
Tata, kako je ujna Lesli umrla? -Ujna Lesli je bila bolesna,
i došlo je do komplikacija usled bolesti.
Da.
Bila je duševno bolesna. Imala je bipolarni afektivni poremećaj.
Mislimo da je to počelo nakon Boovog rođenja.
Verovatno neki oblik postporođajne psihoze.
Imala je nasilne promene raspoloženja
od manije, gde bi bila ushićena
i pravila detaljne planove za budućnost,
do ozbiljne depresije, gde bi postala skoro katatonična,
totalno bez nade.
Nismo shvatali šta se dešavalo.
Ne treba da pričamo o tome pred decom. Ti detalji su...
Da. Doktori su je smestili u bolnicu.
Dali su joj lek, ali bila je veoma bolesna. -Da.
I umrla je.
Bolesni ljudi umiru.
Ponekad umiru.
Umrla je zbog...
Zbog... Zbog bolesti.
Isekla je vene na ručnim zglobovima. Ubila se. Eto šta se desilo.
Ili to.
Izvinite me.
Evo, dušo. -Hvala.
Bo?
Za mamu. -Za mamu.
Kombinacija!
Ekstremna kombinacija!
Mrtav si!
Dajemo sve od sebe, Bene. Svi to rade. -I ja.
Najbolje što znamo. Žao mi je što to ne ispunjava tvoje visoke standarde!
Ja govorim istinu svojoj deci. Ne lažem ih.
Zaštita dece od određenih koncepata
za koje su premlada da razumeju nije laganje.
Narode! Imamo susede, u redu?
Sad je veoma težak trenutak.
Još su svima pomalo sveže rane.
Možemo li završiti s ovim?
Izvinjavam se.
Izvinjavam se što nisam ispoštovao način rešavanja problema u vašem domu.
Hvala što si rekao to.
Znam da je Lesli bila bolesna dugo vremena,
ali ne mogu zamisliti koliko joj je bilo teško ovog puta.
Narode, šta to radite? -Spavaćemo pod zvezdama.
Ali... -Namestili smo rekreativnu sobu dole da prespavate. -Da.
Dobro nam je ovde. Dobro nam je.
Dobro.
Zašto moraju da se tuširaju? -Ne tuširaju se.
Liči na tuš, ali to je zapravo gasna komora.
Džeksone, skloni to ili će završiti u mikrotalasnoj.
Dobro.
Zašto ne pokažeš svojim rođacima svoje akcione figure?
Zašto? -Zato što ih možda nikad nisu videli.
Može biti zabavno. -Možemo li igrati Xbox kasnije? -Jednu igricu. Idite.
To!
Hvala. -Isprobajte to.
Kako se deca drže? -Jaka su.
Koliko ste tamo gde god da živite sad?
Otišli smo iz Boldera kad je Bo imao 3 godine.
A onda smo bili na našoj farmi u Oregonu dok nije napunio 8 godina.
Kupili smo zemlju u šumi pre 10 godina.
Kako to da i dalje imate para? -Kupujemo samo ono što nam treba.
Harper i ja smo razgovarali.
Deci treba sistem, stabilnost.
Moraju pohađati pravu školu, kako bi mogli naći prave poslove.
Zaboga. Zbog tebe će poginuti!
Žao mi je. Ali tvoja deca su bez majke sad.
Mislim da nemaš pojma šta im radiš.
Spasavam im živote. To radim.
Bene, glupo zvučiš.
Glupo li je znati namestiti slomljenu kost ili lečiti ozbiljnu opekotinu?
Sposobnost upravljanja prema zvezdama u totalnom mraku, to je glupo?
Kako prepoznati jestive biljke, kako napraviti odeću od kože životinja,
kako preživeti u šumi samo s nožem?
To ti je glupo? -Isuse.
Imaju kardiovaskularnu i mišićnu izdržljivost vrhunskih atletičara.
Koga briga? Oni su deca!
Moraju ići u školu. Moraju učiti o svetu.
Džastine. Džeksone?
Da li biste sišli na trenutak?
Šta je? -Koliko imaš godina, Džeksone? -Trinaest.
Možeš li mi reći šta je Povelja o pravima?
Koliko nešto košta.
Dobra pretpostavka. Džastine, ideš u srednju školu? -Da.
Sviđa li ti se škola? -Svejedno mi je.
Znaš li šta je Povelja o pravima?
Neka vladina stvar, zar ne?
Prava koja imaju ljudi u Americi. -Da. Sadža?
Da? -Da li bi sišla na trenutak, dušo?
Hteo sam da ti postavim jedno pitanje na brzaka?
Sadža samo što je napunila osam godina. Povelja o pravima.
Prvi amandman: Kongres neće uspostaviti državnu religiju
ili sputavati ljude u slobodi veroispovesti,
te garantuje slobodu... -Stani.
Ne tražim recitovanje upamćenih amandmana.
Reci mi nešto o tome svojim rečima.
Bez Povelje o pravima, bili bismo sličniji Kini.
Ovde, barem, nemamo pretrese bez naloga. Imamo slobodu govora.
Građani su zaštićeni od okrutnih i neobičnih kazni...
To je dovoljno. -Zaštićeni su... -Samo malo. Sadža.
Kako bi okarakterisala odluku Vrhovnog suda iz 2010. o Ujedinjenim građanima?
Korporacije imaju ista prava kao i ljudi,
stoga nema limita za finansiranje kandidata.
Što znači da našom zemljom vladaju korporacije i njihovi lobisti
koji finansiraju kandidate i upravljaju njihovom odanošću zahtevajući da...
Isuse Hriste. Dokazao si svoje. Kapiramo.
To je veoma impresivno. Što se tiče svih vas.
Je li to joga?
Tvoj dah. Zovu ga "Pranajama."
Teče zajedno s tvojim pokretima, tvojom Asanom.
To treba da poveže um i telo i da napaja tvoj Samadi.
Da li to stvarno funkcioniše?
Ja sam Kler.
Bodevan. -Bodevan?
Kakvo je to ime?
Moji roditelji su ga izmislili.
To je čudno. Zašto?
Naša imena su jedinstvena. Postoji samo po jedno na celom svetu.
To je stvarno čudno.
Kakvu muziku slušaš?
Uglavnom Baha. Većinom Goldberg varijacije,
pogotovo verzije Glena Gulda.
Takođe volim suite za violončelo solo, po mogućstvu kad svira Jo-Jo Ma.
Odakle si?
Poslednje boravište bilo mi je u Parizu, u Mareu.
Blizu kuće Viktora Igoa.
Vratili smo se u SAD zbog plaćenog odsustva mog tate.
On piše knjigu o dr Spoku.
Volim Zvezdane staze. Strava su.
Kakve zvezdane? -Znaš, Spok.
Tip s ušima, On je iz Zvezdanih staza.
Ne, dr Spok je bio iz Konektikata.
Odmah nakon Jejla, napisao je "Brigu o bebama i deci" 1947.
To je jedna od revolucionarnih knjiga o podizanju dece.
Mislila sam na onu staru televizijsku seriju.
Podizanje dece. -Naravno.
Da, znam za nju. Strava je.
A šta je s tvojom mamom?
Ne mogu da govorim o tome.
Radi za američku vladu.
Ne mogu da govorim o tome jer je to strogo poverljive prirode.
Ozbiljno? -Ne mogu ništa više da kažem.
Ni ja lično ne znam mnogo.
To je... Nije trebalo da ti kažem.
Ne smeš nikome reći.
Jesi li dobro?
Da.
Za mnom. Moramo biti tihi.
Skoro je ponoć.
Iskreno se nadam da vas dvoje golupčića
niste radili ono što mislim da ste radili.
Znam šta mislite. Ali znajte da me je vaša ćerka naučila mnogim stvarima.
Obogatila mi je um, pomogla mi da odrastem.
Kad smo se po prvi prvi put poljubili, to...
Endorfini koje je vaša ćerka poslala kroz moje telo
bili su poput delfina koji plivaju kroz moj krvotok.
Način na koji me je otvorila, penetrirala je duboko unutar mene,
i ja znam da sam penetrirao veoma duboko u vašu ćerku.
Ali, ne na taj način.
Voleo bih da kad... Kad je neophodno za...
Želim decu jednog dana. Sad ne, naravno.
Ali kad si spremna, kad sam ja spreman, jer to treba biti zajednička odluka.
To je odluka koju moramo zajedno doneti.
Ali kad ti budeš bila spremna, i ja ću biti spreman.
Spreman sam za tebe, ako ćeš da me uzmeš.
Kler.
Kako ti je prezime? -Makjun.
Kler Makjun, hoćeš li biti moja žena?
Komedijašu, sigurno te tvoj tata čeka.
Ne brini. Videćeš je sutra. -Laku noć.
To je samo penis. Svi muškarci ga imaju.
Svi smo mi zemaljske životinje.
Obučeni jedemo!
Izgledaš srećno. -Srećna sam.
Jesi li srećna? -Da. Ovde sam s tobom.
Bože, koji gospodariš milošću i opraštanjem,
čuj našu molitvu u ime tvoje sluškinje Lesli Keš,
koju si odveo s ovog sveta.
I zato što je polagala veru i nadu u Tebe,
naredi da bude prebačena u bezbedni dom u raju,
i nek stigne da uživa u Tvojoj večnoj nagradi.
Amin. -Amin.
Hajde, narode. -Ko je ovo?
Možete li se pomeriti, gospodine?
Nisam lično poznavao Lesli,
i siromašniji sam zbog toga.
Shvatam da je bila brižna majka
koja je odustala od bavljenja advokaturom da podiže svoju decu.
Lesli je volela svoju majku, Abigejl, i svog oca Džeka,
i njihove pse, Harvija i Litl Bera.
Rekli su mi da je takođe volela baštovanstvo i klasičnu muziku,
pogotovo Glen Guldove verzije Goldberg varijacija.
Takođe je volela šetnje plažom po mesečini.
I volela je svog muža Bena i decu.
Protumačiću to kao signal za mene, ako mogu.
Pre svega, Lesli je praktikovala budizam,
koji je za nju bio filozofija a ne institucionalna religija.
Zapravo, Lesli je mrzela sve institucionalne religije.
Za nju su one bile najopasnije bajke ikad izmišljene,
stvorene da izazovu slepu poslušnost
i uteraju strah u srca nevinih i neinformisanih.
Za nju, jedina stvar gora od smrti
bi bilo saznanje da će njeno istrulelo telo
biti zarobljeno zauvek u velikoj kutiji,
i sahranjeno usred jebenog terena za golf.
Iako je apsurdno biti hvaljen od strane nekog ko je nije poznavao,
upravo takav komični šou bi Lesli negovala.
Ako ništa drugo, imala je smisao za humor.
Hoću svima vama da pročitam nešto, pa ćete znati na šta mislim.
Leslina poslednja volja i testament.
Citiram, "U slučaju moje smrti,
ja, Lesli Abigejl Keš, kao budista, hoću da budem kremirana.
Moja sahrana, kao takva, biće slavljenje životnog ciklusa,
uz muziku i ples.
Nakon toga, izražavam želju da moj pepeo
bude odnesen na neku običnu lokaciju,
po mogućstvu javnu i gusto naseljenu.
Tad će moj pepeo, brzo i bez ceremonije,
biti bačen u najbližu ve-ce šolju." Kraj citata.
E, to je komedija. -Gospodine, dosta više. -Nisam završio.
Stanite, nisam završio. -Tata! -Ne slušate me.
Tata! -Ovo ona nije želela! -Ne zaustavljajte se. -Hajde. -Pustite me!
Tata! -Ona je moja žena! Ovo je njena volja!
Ovo je suprotno njenim željama!
Prokletstvo! Treba da otpevamo pesme!
Tata! -Otvorite svoje Biblije,
čitaćemo Jevanđelje po Mateju, 18. glava, od 15. do 20. stiha.
Ti si nešto najgore što se desilo mojoj porodici.
Zašto ne ispoštuješ želje svoje ćerke? Ili želje svojih unuka?
Zdravo, deco. Dušo. -Zdravo, deko. Ja sam Naj.
Naj. Nismo se dosad sretali. -Abi, žao mi je.
Žao mi je.
Zdravo, dušo. -Bako!
Zdravo, bako.
Svi smo zajedno. Zar ovo nije divno?
Abi i ja ćemo odvesti decu na sahranu,
a onda možeš da nas pratiš do kuće.
To su moja deca. Ostaće sa mnom.
Deco, žao mi je što ćete morati da posvedočite ovome,
ali smatram da vaš otac nije podoban da prisustvuje sahrani.
Nećemo ti dozvoliti da je sahranite! -Koga će policija poslušati? Mene?
Ili nekog hipija obučenog kao klovna?
Hajde, Abi. -Kuda ćemo?
Idemo da vidimo Lesli. -Razgovaram s decom.
Videćemo ih kod kuće. -Daj mi jedan minut.
Dušo, Lesli čeka. Hajde. -Dobro.
Ćao, bako. -Ćao, bako i deko.
Nazad u Stiva. Idemo. -Tata? -Idemo.
Tata, kuda ćemo? -Zaustavićemo ovu jebenu sahranu!
Ne, tata! Ne! -Tata, ne smemo da idemo! -Molim te, poslušaj nas.
Zašto ne možemo da idemo na maminu sahranu? -Zbog tate.
Zbog njegovog govora? -Da! -Začepite i sedite!
Sedite! -Tata. -Tišina! Stavite pojaseve! -Ne! Zaustavi Stiva!
Čuo si deku. Srediće da nas uhapse ako se pojavimo!
Neće nas sprečiti da spasemo mamu! -Tata, otkaži misiju! -Vozi kući!
Otkaži misiju! -Spasićemo mamu!
Mama je mrtva! Tata, mrtva je! Ona ovo ne bi želela.
Nemaju pravo! -Ne želim da ostanem bez tebe!
Molim te. Ne smemo ostati i bez tebe.
Jebem ti!
Sećam se mame kako se smeje.
Ne mogu se setiti kad je to bilo.
Mama je imala psihotične epizode.
Imala je halucinacije.
Kako nam razbija glave kamenom.
Čuo sam ih kako razgovaraju o tome.
Mama je bila bolesnija nego što je iko od nas znao. -Zbog tate je poludela.
Tata je opasan.
Misliš da su nam životi sjajni.
Misliš da je tata savršen.
Jejl, Stenford, Prinston, Harvard,
Dartmut, MIT, Braun.
Bravo.
Hvala. -Veoma impresivno.
Valjda. Da.
Sve ovo vreme si me zavaravao?
Šta? Ne. -Vodio sam te u biblioteku a ti si mi radio iza leđa,
radio SAT testove i kontaktirao univerzitete?
Tata, nije tako. -Mi nismo akreditovana kućna škola.
Ne znam kako si uspeo.
Nekako si uspeo... -Ne razumeš.
Da napraviš prihvatljive sertifikate, i da ti odobre rad.
Slušaj. -Sve to bez mog znanja ili dozvole. -Slušaj, tata, molim te.
Ne znam šta je impresivnije, to što si primljen na te elitne univerzitete,
ili što si me mesecima lagao u lice. -Mama je to uradila.
Pomagala mi je oko svega. To smo zajedno uradili.
Hoću da idem na fakultet.
Govoriš 6 jezika. Znaš visoku matematiku, teorijsku fiziku!
O tome ti pričam! -Šta će te ti ljudi naučiti?
Ništa ne znam! Ništa ne znam! Ja sam čudak zbog tebe!
Napravio si od nas čudake!
I mama je to znala! Razumela je to!
Ukoliko to ne piše u knjizi, ne znam ništa o bilo čemu!
Tata. -Treba da se obučeš, druže.
Ne, ostanite u Stivu. Brzo ću.
Gde je on? -Ne. -Abi, treba mi Rel. -Uzaludno je. Poznaješ Džeka.
On je moj sin.
Dobro.
Najvažniji je tajming. Samo se opusti.
Samo tako.
Pakuj se. -Samo minut, molim. -Hajde, Rel.
Rekao sam, samo minut.
Očito sam te uznemirio, i izvinjavam se.
Ubio si mamu!
Čuo sam vas.
Svađali ste se oko toga gde živimo. Mama je htela da ode.
Čuo sam. -Tvoja majka i ja smo doneli određene odluke,
zajedno, o tome šta je najbolje za sve vas.
Živeću ovde s bakom i dekom.
To nije moguće. Hajde, uzmi svoje stvari. Idemo.
Idemo! -Mrzim te! Mrzim te!
Relijane. -Relijane.
Šta koji kurac?
Umalo me je pogodila! -Da sam hteo, pogodio bih te.
Upravo si me gađao strelom! -Rekao si mi da pohađaju školu.
Pohađaju. Lesli i ja smo im nastavnici.
Bili smo im nastavnici. -Pa ih učiš da kradu. -Naravno da ne.
"Misija: Osloboditi hranu"?
To je bio deo njihove obuke. -Znači "obučavaš" ih da kradu?
Majka samo što im je umrla.
Bili su u šoku, skrhani. Trebala im je razbibriga.
Pa smo uspostavili Dan Noama Čomskog.
"Dan Noama Čomskog." Čak ni ne znam ko je to.
Tog dana si dao mojim unucima pravo oružje.
Kako je Relijan slomio ruku?
Okliznuo se. Pao je. I nije slomljena.
Penjao se uz vertikalnu stranu stene po kiši. -To je bio nesrećni slučaj.
I nije padala kiša kad smo se penjali. -Ima modrice po celom telu.
Da, i ogrebotine. Svi ih imamo. -To je zlostavljanje deteta.
Čak i da preguraju to šta god da im radiš,
biće totalno nepripremljeni za stvarni svet.
A ja mislim suprotno.
Relijan je zakonski dovoljno star da bira,
a ja nameravam da ispoštujem njegove želje.
Ovo je posetnica mog advokata.
Abi i ja ćemo podneti zahtev za starateljstvom nad decom.
Znam da nemaš telefon, ali predlažem ti da nađeš jedan smesta,
i pozoveš ga, jer ne bih voleo da sredim
da se izda nalog za tvoje hapšenje.
On je moj sin. Neću da idem bez njega, Džek.
Dobro.
Ko je to? Zdravo, Bile. Kako si?
Ovde Džek Bertreng iz Koronada.
Upravo sam video skitnicu kako tumara po mom posedu.
Da li bi poslao patrolu? Hvala. Da.
Nadam se da možeš objasniti Relijanove povrede policiji, pošto ja ne mogu.
Hvala još jednom. -Nema na čemu, g. Bertreng.
U redu. Zatvorenik lociran.
Drugi sprat, drugi prozor, iznad garaže.
Meta uočena. -Dovedi ga kući, Vesp.
Vesp! -Vespir!
Vespir! Vesp!
G. Keš?
Ima jak potres mozga,
ali odradili smo kompjuterizovanu tomografiju i nema oštećenja mozga.
Ima sitnu frakturu preko golenjače i lišnjače leve noge.
Trebaće joj kragna i gips, ali inače dobro je.
Mogu li vam nešto pokazati? Ovo je prvi pršljen.
Ova tamna linija, teško ju je videti, ali to je linija frakture.
Šta je radila na krovu?
Igrala se.
Za devojku njenog godišta neobično je jaka.
Da. -Ima 7 pršljenova u vrata.
Slomi li se bilo koji od prvih četiri, prekid kičmene moždine...
Da se ovo desilo samo nekoliko milimetara niže,
bila bi mrtva ili paralizovana.
Vi ste veoma srećan čovek.
Narode, uđite. -Molim vas, uđite. -Ćao. -Ćao, dušo.
Uđi, dušo. Daj mi svoju torbu.
Sporije.
Ovuda, dušo. Ovuda, srce.
Idemo pravo u kuhinju.
Hajde nešto da pojedete. Važi?
I lepo ćete odspavati. U redu.
Jedan. -Jedan.
Dva. -Dva. -Tri.
Četiri. -A onda u pređašnji položaj. Pet. -Pet.
Ovako. Onda skočiš i pljesneš rukama. -Šest.
Zlostavljanje dede! -Deka je pao!
Ima štošta ovde, dušo. Uzmi šta god poželiš.
Ima nešto što ti želim pokazati.
Pre nego što si pozvao da joj se obezbedi lečenje,
poslala mi je 2 pisma. I htela sam da ti pokažem ovo pismo.
"Draga mama, više nema potrebe da dođeš po mene.
Spali ono drugo pismo.
Ono što smo Ben i ja ovde stvorili ovde
može biti jedinstveno u celokupnom ljudskom postojanju.
Stvorili smo raj od Platonove "Republike".
Naša deca biće kraljevi-filozofi.
To me čini neopisivo srećnom.
Ozdraviću ovde. Znam da hoću.
Jer nas definišu postupci, a ne naše reči."
Da ne idemo kući?
Da.
Da ne idete kući.
Neću ostati ovde.
Ova kuća je vulgarni prikaz bogatstva.
I neetičko korišćenje prostora.
Bićete svi bezbedni ovde.
Ali želimo živeti s tobom. -Umalo si poginula zbog mene, dušo.
To je bio nesrećan slučaj. Crepovi su popucali.
To je bila divna greška.
ali greška.
Mislio sam da će joj to pomoći. Mislio sam...
Mislio sam da će ozdraviti tamo. Ali...
To je bilo previše.
To je bilo previše. Previše.
I ja sam to znao.
Jesam.
Znao sam.
Zašto ne možemo ostati s tobom?
Jer ako ostanete,
upropastiću vam živote.
Nazvaću vas za nekoliko dana.
Znaš li kuda ćeš?
Dakle?
Šta znam. Možda bi mogao da ih odvedeš u lov.
Vole to. -Dobro.
I, Bo hoće da ide na fakultet.
Svuda je upao, u sve najbolje škole.
Ne znam kako ćemo platiti sve to. -Bene, ja ću se postarati za to.
Vodićemo računa o tvojoj deci.
Nemaš za šta da brineš, obećavam.
Činiš pravu stvar.
Dobro. Pa...
Srećno, Bene. -Hvala.
Obrijao si se.
Ne mrzim te.
Samo želim da si pomogao mami.
I ja.
Izvini. -Volim te.
Želimo da završimo misiju. -Ne.
Nema misije. -Misija: Spasiti tatu i mamu.
Mama želi da bude kremirana. -I želimo ispoštovati njene želje.
I da je bacimo u ve-ce šolju.
Ne smem nikad više da vas dovedem u opasnost.
Žao mi je. -"Ako pretpostaviš da nema nade,
onda garantuješ da neće biti nade.
Ako pretpostaviš da postoji instinkt za slobodom,
da postoje mogućnosti da promeniš stvari,
onda postoji mogućnost da možeš doprineti stvaranju boljeg sveta."
Noam Čomski.
Tata, našla sam je.
"Lesli Abigejl Keš.
Nek Bog blagoslovi njenu dušu zauvek."
Kopajmo.
Inače će morati da leži ispod tog sranja zauvek.
Mama je ovde unutra.
Zdravo, ptičice. To sam ja.
Žao mi je što nisam znao šta da radim.
Žao mi je što sam pogoršao stvari.
Moje lice je moje,
moje ruke su moje,
moja usta su moja,
ali ja nisam. Ja sam tvoj.
Mama, evo tvoje omiljene pesme.
Čini mi se da ona ima osmeh
Koji me podseća na sećanja iz detinjstva
Kad je sve bilo sveže kao vedro plavo nebo
S vremena na vreme kad joj vidim lice
Ona me vodi na to posebno mesto
I ako bih predugo buljio,
verovatno bih se slomio i plakao
Slatko dete moje
Slatka ljubavi moja
Ona ima oči poput najmodrijeg neba
koje kao da su pomišljale na kišu
Mrzim da gledam u te oči
I da vidim gram bola
Njena kosa me podseća na toplo bezbedno mesto
Gde bih se kao dete krio
I molio da me grom i kiša
Tiho prođu
Slatko dete moje
Slatka ljubavi moja
Slatko, slatko, slatko,
slatko, slatko, slatko dete moje.
Slatka ljubavi moja...
Zbogom, mamice!
Sve vas volim. -I mi te volimo.
Zašto ideš u Namibiju? -Nasumice sam izabrao na mapi.
Kad budeš imao seks sa ženom, budi nežan i saslušaj je.
Tretiraj je s poštovanjem i dostojanstveno, i ako je ne voliš.
Znam. -Uvek govori istinu. Uvek postupaj ispravno.
Znam. -Živi svaki dan kao da ti je poslednji.
Upij to.
Budi avanturista, budi hrabar, ali uživaj u tome. To brzo prođe.
Znam.
Nemoj umreti.
Neću.
Gubi se odavde.
Moć ljudima. -Oduprite se.
Ćao, narode.
Doručkujte. Školski autobus biće ovde za 15 minuta.
Preveo: Bambula
Preuzeto sa www.titlovi.com