117. N. E. RIMSKO CARSTVO SE PROSTIRALO OD AFRIČKE PUSTINJE DO KASPIJSKOG MORA,
ALI NAJDALJA, NAJNEUKROTIVIJA GRANICA JE BILA SEVERNA BRITANIJA.
U OVOJ NEPOPUSTLJIVOJ ZEMLJI, RIMSKA VOJSKA JE NAIŠLA
NA ŽESTOK OTPOR NARODA ZNANOG KAO PIKTI.
KORISTEĆI GERILSKU TAKTIKU I TEREN U SVOJU KORIST, ZAUSTAVILI SU INVAZIJU.
TA PAT POZICIJA JE TRAJALA SKORO 20 GODINA.
SADA, RIM JE IZDAO NAREĐENJE DA SE TAJ ZASTOJ RJEŠI NA BILO KOJI NAČIN...
CENTURION
Zovem se Kvintus Dijas.
Ja sam vojnik Rima.
A ovo niti je početak niti kraj moje priče.
2 NEDELJE RANIJE
INCH- TUTH- IL NAJSJEVERNIJI GARNIZON NA GRANICI
Dve godine na granici.
Ovo mesto je čmar sveta.
Čak nas i zemlja želi mrtve.
Centurione Dijas, prehladno je da stojiš na straži.
Ne stražarim. Samo se pitam šta je tamo.
Patrola se vraća u zoru. Trebao bi se malo naspavati.
Što duže ostajemo, dublje se mraz i vlaga upijaju u naše kosti.
A kiša pravi put samo za oštri ujed severnog vetra.
Dok mi gubimo hrabre ljude zbog gangrene stopala i smrzotina,
kralj Pikta, Gorlakon,
šalje svoje ratne družine u pljačku duž granica kako im je volja.
Gospodo. - 'Veče, gospodine. - Hladna noć na bojištu.
Moj otac je verovao da bi zaista porazio neprijatelja,
moraš ga poznavati bolje nego sebe samog.
Ja dobro poznajem ovog neprijatelja.
Igrali su samo koliko im je snaga dozvoljavala
i neće dozvoliti da budu uvučeni u otvorenu borbu.
Umesto toga, oni bockaju po krasti dok mi krvarimo, kriju se u senama kao životinje,
napadaju snažno i brzo, a onda se povlače nazad u noć.
Dolaskom zore, brojimo naše gubitke i sijemo zemlju našim mrtvima.
Ovo je nova vrsta rata, rat bez časti, bez kraja.
Hajde! Hajde!
Markuse, jaši do Agrikole!
Kapija. Miči se!
Miči se, vojniče!
Grate. - Spasi se.
Goni se u Pakao!
Trebali bi ih sve pobiti.
Ovaj bi mogao biti koristan. On ide s nama.
Virile! Virile!
JORK GARNIZON DEVETE LEGIJE
Pobednik. - Tako treba! - Da!
Opet!
Dosta!
Dobro si se borio, sada piješ sa mnom.
Septije, još piva.
Ponovo, Virile.
Ti si pijanica. Ružna pijanica.
I ne previše pametan.
Nije li deset puta dovoljno da znaš kada si poražen?
Proklet da si! Ponovo!
Još jednom!
Septije, ti si sudija. I pazi mi na bok.
Hajde!
Virile! Virile! Virile! - Pobijedio si ga.
Virile. Virile.
Ne zna gubiti.
Septije?
Šta čekate, naređenje?
Navalite!
Dođavola, to će brzo otrijezniti čoveka!
Kada će ljudi naučiti da se ne zajebavaju sa Devetom?
Neki kažu da nije po pravilima da ti budeš viđen kako piješ sa ljudima iz Legije.
Septije, stari moj prijatelju, oni zaboravljaju. Ja jesam čovek Legije.
Vojniče, jesi li se borio? - Borba je moj posao.
Imam poruku za tvog generala.
Uputi me u njegovom pravcu pre nego naredim da te izbičuju.
Ko si ti? - Ja sam lični izaslanik guvernera Agrikole.
Predlažem da siđeš sa tog konja i predaš mi svoju poruku
pre nego ja naredim da tebe izbičuju! - Generale, gospodine! Biće mi zadovoljstvo.
Svi otpusti su otkazani.
Agrikola mobilizira Devetu. Idemo u rat, Septije.
Javi starijim legatima da raspuste logor i pripreme ljude.
Izvinjavam se, generale, gospodine... - Smesta se vrati Agrikoli.
Reci mu da ćemo krenuti za sat vremena. - Da, generale.
Kopile!
Vreme je da umreš, Rimljanine. - Aeron.
Gorlakon. Bio je farmer dok mu nije ubijena žena.
Tada je spustio plug i prihvatio se mača.
Promenio je način na koji se Pikti bore. Uspevalo je.
On je preokrenuo ishod, pa su ga učinili kraljem.
Ja neću pokleknuti!
Kakve su namere Agrikole za moj narod?
Proklet da si, Pikte! - Kada će poslati svoje vojske na sever?
Ja sam vojnik Rima! Ja neću pokleknuti!
Znaj svog neprijatelja, sine moj.
Rim ćete naterati da krvariš zbog ovoga. - Ti prvi, centurione.
KARLISLE ŠTAB JULIJA AGRIKOLE, GUVERNERA BRITANIJE
Ne zanima me kako ćeš to uraditi samo ih uništi.
I dovedi Gorlakona pred mene u okovima.
Guverneru, Vi ste političar, ja sam tek obični vojnik.
Ali nisam tako običan da ne mogu videti da tražite put nazad u Rim.
Moje kosti žude za Rimom. Ovo mesto je groblje ambicije.
I ljudi.
I ja neću žrtvovati svoje da budu pijuni u Vašoj igri.
Razumem.
Budimo iskreni, generale.
Osvajanje Britanije je izgubljen slučaj.
Jednim odvažnim udarcem, mogli bi sve to promeniti.
Sa Devetom legijom pod Vašom komandom, možemo slomiti ovog neprijatelja.
Vi i Vaši ljudi bi se mogli povući sa bogatstvom i čašću.
Moji ljudi imaju dovoljno časti.
Dovoljno da ne poslušaju direktno naređenje?
Pa...
Da bi ubili zmiju, morate je odseći glavu.
Moram pronaći Gorlakona.
Imam nekoga posebnog na umu za to.
Generale Virile, upoznajte Eten, moju tragačicu iz plemena Brigants.
Ne može reči izgovoriti, ali može loviti bilo šta preko svakog terena.
Kunem se da je delom vuk.
Izvinjavam se zbog drame, ali sam želeo da dokažem nešto.
Robovi ništa ne koštaju. Poverenje je neprocenjivo.
Ne znam da li da se borim s njom ili...
Nijema je, nije gluva!
Ja imam svoje izviđače. - Ne poput nje!
Ona poznaje Pikte. Poznaje njihove puteve, poznaje njihova skrovišta.
Ona će vas povesti u planine.
Zbog čega sedi tamo?
Gledala je u tebe celu noć. - Primetio sam.
Ne može skinuti oči s tebe.
Hajde, ti.
Ona je nijema, blesavo kopile.
Nema jezika u glavi, budalo. Ja se ne bih približavao.
Bez jezika, to je savršeno. Imać... Više mesta za ovo.
Budi pažljiv.
Mislim da je to "odjebi" na jeziku Pikta.
Mora da je dobar izviđač kad može pronaći tvoj kurac.
Mislim da je to ljubav.
Ovaj put ću pokušati sa džukelom.
Izveštaj.
Tri piktska jahača i još jedan, zarobljenik, pešak.
Mislim da bi mogao biti Rimljanin.
Centurione Rem, preuzmi kolonu!
Ostani dole! Ostani dole!
Ostani dole!
Nećemo ništa izvući iz njega.
Ne možemo uzimati zarobljenike na maršu. Znaš šta treba uraditi.
Glava ili pismo?
Glava.
Ja sam pobedio.
Izvini, drugar. Naređenja su naređenja.
Hvala bogovima što ste me pronašli.
Ne trebaš se bogovima zahvaljivati, već njoj.
Eten, naš piktski izviđač. Ona te je pronašla.
Kako se zoveš, vojniče?
Ja sam Kvintus Dijas.
Zamenik zapovednika. Inch- Tuth- Il pogranični garnizon.
Izvini što nismo mogli ranije doći.
Jeste li vi zamenska jedinica? - Ne baš.
Ja sam Tit Flavije Virile, zapovednik Devete legije.
Došli smo ovde u potrazi za borbom.
Onda ćete je dobiti.
Generale. - Centurione Dijas.
Sada ličiš na Rimljanina. Kako se osećaš?
Posekotine i modrice, gospodine. Ništa što neće sigurniti vremenom.
Ponekad postoje ožiljci koji se ne mogu videti.
Pobegao si iz kandži Gorlakona,
ali te moram zamoliti da se vratiš sa nama, u lavlju jazbinu.
Najbolje je da se vratim u borbu, generale.
Govoriš kao vojnik. - Gladijator.
Moj otac je bio Skipio Dijas.
Gledao sam ga kako pobeđuje borbu koja mu je zaradila slobudu.
Bio je veličanstven.
On me je naučio da se borim, kada da biram bitke.
Dođi, upoznaj ljude.
Septije. - Gospodine?
Daj ovom čoveku piće. Mislim da ga je zaslužio.
Dođi i pridruži nam se. Ugrij se. Popij zasluženo piće.
Hvala.
Sutra jašeš pored mene.
Možda bi me mogao naučiti nešto o piktskom gostoprimstvu.
Taks. Bot. - Gospodine.
Septije, idem ja u svoj obilazak. - Gospodine.
'Veče, generale. - Ni reč ne razumem ove Pikte.
Ako me ikada uhvate, najebao sam!
Nikada nisam video generala tako voljenog od svojih ljudi.
Pa, na obuci on nam je učitelj, za gozbom on nam je otac,
u redovima on nam je brat.
A u borbi, on je bog kojem se molimo da nam spasi duše.
Gde si to pročitao? - Napisano je na zidu kenjare, gospodine.
Verovatno je to sam napisao. - On je okrutno, bezobzirno kopile.
I poginuo bih za njega bez imalo oklevanja.
To je zamka!
Kolona! U formaciju! U formaciju!
Brzo! Hajde!
Sjašite! Odvedite konje na začelje!
Zbijte se! Brzo!
Smireno, momci. Štitovi!
Gledajte!
Šta god da izađe iz te magle, momci, držaćete liniju.
Kvintus, odjaši na začelje.
Reci centurionu Remu da povuče kolonu nazad.
Napraviti prostora. - Nastavite gledati!
Spremite se!
Gledajte.
Čuvajte liniju!
Uspravite se!
Kvintus. - Botes.
Uspeo si. - Da, ovaj čovek mi je spasio život.
Brik, ovamo.
General? - Ne.
Moramo krenuti.
Možeš li? - Da. - Idemo.
Hajdemo krenuti.
U haosu borbe,
kada je tlo pod vašim nogama kaljuža krvi, povraćotine, mokraće,
i utroba, kako prijatelja tako i neprijatelja,
lako se okrenuti bogovima za spas.
Ali su vojnici ti koji se bore i vojnici su ti koji ginu.
A bogovi nikada ne pokvase svoje noge.
Takse. - Hvala bogovima da su neki od nas uspeli.
Samo ti?
Makro, druga kohorta.
Lionidas, mlađi izviđač i kopljanik.
Jesmo li mi sve što je ostalo? - Bili smo nadmudreni.
To je sve. Vreme je da idemo kući.
Moramo pronaći generalovo telo. Zaslužuje plemenitiju grobnicu od ove.
General je još uvek živ.
Jesi li siguran? - Video sam kako ga odvode u okovima.
Kuda? - Na sever.
Onda idemo na sever. - Ti bi išao za Piktima?
Imać patrole koje pretražuju šume za preživelima.
Mogli bi i sami sebi prerezati grkljane. - Ako je general živ, to nam je dužnost.
Odakle si ti došao? - Iz kuhinja.
Dobar posao, vojniče.
Zovem se Tarak.
Nisam vojnik, ja sam kuvar.
Više nisi.
Pokupite šta možete, zalihe hrane, oružje.
Bacite oklope. Putujemo lagano.
Sranje! Što taj Makro može ići.
Bio je trkač na maratonu pre nego se priključio vojsci.
Kako to znaš? - Mi pripremamo hranu, mi sve znamo.
U zaklon.
Znao sam da nikada nismo trebali verovati toj kuji.
Znam gde su odveli generala.
Krenite.
Ovamo. Pećina.
Penjite se uz te planine. Penjite se!
Izvolite, malo hrane.
Ne!
Zelene pupavke. Mogu te začas ubiti.
Neveštom oku, slične su ovima, koje su ukusne.
Hvala.
Tarak. To je asirsko, je li tako?
Da.
Ali to nije moje pravo ime. Dato mi je.
Kako se stvarno zoveš? - Sumnjam da bi to mogao izgovoriti.
To je sa planina Hindu Kush gde sam rođen.
Lionida, je li tako?
Otac Grk, gospodine. - Približi se vatri.
Odakle si ti, Bote? - Ja sam iz vojske.
To je sve što sam oduvek znao.
Pokupili su me sa ulice, obučili, rekli mi da se mogu poboljšati.
Reci mi onda, Bote. Osećaš li se bolje ili gore?
Makro?
Ja sam život spasio bežeći iz Numidije.
Nisam stao dok nisam stigao do Grčke. Onda sam trčao radi sporta.
Sada ponovo trčim za svoj život.
Svi smo mi daleko od kuće.
Ovo je trebala biti moja poslednja tura. - Još uvek bi mogla biti.
Bacio sam oko na farmu u Toskani, gde sunce greje kožu.
Brik (brick=cigla)...
Kakvo je to ime uopšte?
Skraćeno, gospodine... Za Ubrikule.
Tvoja majka mora da je bila... Mudra.
Bila je jebeni komičar.
Onda neka ostane "Brik".
Naspavajte se malo. Ja ću prvi stražariti.
Generale. - Gde su moji ljudi?
Sa vašim bogovima.
Izdajice!
Odgovorila bi ona na tvoje optužbe, ali ne može govoriti. Znaš li zašto?
Bila je dete kada je došla nama tražeći utočište.
Njeno selo je bilo poklano kao kazna za otpor rimskoj vlasti.
Da bi postavili primer, spalili su oči njenom ocu.
Silovali su joj majku dok nije preklinjala za smrt.
Eten je bila primorana da gleda...
... Pre nego je i ona silovana.
I naposletku su joj odsekli jezik kako ne bi loše govorila
o krvavom Rimskom carstvu.
Pobegla je na sever i došla nama za zaklon.
Odgojili smo je i učinili jednom od nas.
A kada je odrasla, poslali smo je nazad vama,
da se pretvara da je odana i da vas isporuči u naše ruke.
Vojska je još uvek raspršena.
Kad se smrači, ulazimo.
Dođite.
Hajde.
Brik, Bot, sa mnom. Ostali, posmatrajte okolinu.
Generale.
Legija? - Ostali smo samo ja i mala kohorta.
Jebiga.
Sranje.
Hajde.
Ostavite me.
Začepi.
Treba nam sekira. - Odlazite!
Nećemo Vas napustiti, gospodine.
Ono što je ostalo od Legije je tvoje da zapovedaš s njom. Sada idi.
Moramo ići.
Idite sada!
Odvedi ih kući.
To je za Devetu.
Gde je Taks?
Morao sam se pobrinuti za mali problem.
Imam generalov šljem. Gde je on?
Nismo ga mogli osloboditi. Hajde.
Toliki put smo prešli uzalud!
Jebiga.
Vidiš li šta si uradio?
Pre nego umreš,
znaj da ljudi koji su ovo uradili neće poživeti da ispričaju tvoju priču.
Nastavimo onda s ovim.
Tvoji rimski prijatelji su morali znati da se hladno gvožđe ne savija. Ono se lomi.
Šta čekate? Bojite li me se?
Nema dovoljno hrabrog muškarca?
Hajde da vidimo od čega si... Vučice.
Kreni!
Hajde. Moramo se nastaviti kretati dok još uvek imamo prednost.
Pješice, preko ovoga? - Gde oni mogu oklevati, mi moramo ići.
Idemo dalje. Severno.
Ali naše linije su na jugu.
I tamo će nas tražiti.
Pazite... Ne možemo im pobeći.
Zato ih moramo nadmudriti.
Idemo severno, zbacimo ih s našeg traga, onda se okrenemo na zapad, potom na jug.
To može potrajati danima, nedeljama čak.
Ali smo daleko iza neprijateljskih linija. To nam je jedina šansa da se vratimo kući.
Hajde!
Onda će ti ovo biti potrebno, centurione.
Eten, ti si moj bes.
Pošalji njihova tela u Pakao i donesi mi njihove glave.
Kada Pikti krenu za vama, nikada ne staju.
Mogu trčati satima, jahati danima. Jedva da jedu i retko spavaju.
Eten, poput vuka, je naučila da lovi od rođenja.
To je delom osećaj, delom instinkt.
Ona može čitati teren, tražiti znakove prolaska,
progoniti svoj plen i približiti se da ga ubije.
Sada lovi Rimljane.
Sada smo mi lovina.
Idemo! Nastavite se kretati!
Stani! Stani!
Leo, moramo se nastaviti kretati! - Ne. Moramo se odmoriti.
Ja ne mogu nastaviti, previše mi je hladno. - Hajde, ponesi ga.
Brik, nađi zaklon, bilo gde s ovog vetra.
Dosta. Pomozi mi.
On nas usporava. Samo reci reč i ja ću se pobrinuti za to.
Živimo ujedinjeni ili umiremo podijeljeni. Počev od tebe.
Ne moraš pristati na ovo, ali prvom prilikom, ja ću se pobrinuti za sebe.
To je tvoja sahrana.
Kada oboje lica u plavu boju,
to je više od običnog ukrasa.
To je sveti obred.
Za Pikte, to znači da će pre umrijeti nego ne uspeti.
Za njih to znači... da nema povratka.
Ovi ljudi su najbolji koje sam ikada video.
Jesam li dovoljno dostojan da ih vodim?
Otac me je naučio da su u životu, dužnost i čast vrednije od svih stvari.
Čovek bez reči nije ništa bolji od zveri.
Obećao sam generalu da ću dovesti njegove vojnike kući.
To je moj zadatak.
To je moja dužnost.
Nije loše za Grka. Hajde.
Pij dok je vruće.
Šta je to? - Želudac.
Mahovina unutra je napola provarena.
Probajte, dobro je.
Kvintus. Čuli su ga na kilometre.
Šta je bilo?
Idemo! Idemo! Idemo!
Mičite se! Mičite se!
Ovamo.
Mičite. Hajde, idemo.
Hajde, diži se.
Hajde!
Dolaze!
Približavaju se. - Hajde! Dovlačite guzice ovamo gore.
Hajde. Daj mi ruku!
Ne!
Sranje!
Moramo skočiti. - Jesi li poludeo?
Uradi to! - Jebeš ga.
Ne mogu! - Da, možeš!
Možeš to uraditi!
Ne! Tarak!
Jesi li dobro? Popni se.
Uhvati ga. - Imam ga.
Gde je Tarak?
Izgubio sam ga.
Taks, Makro?
Hajdemo izaći.
Hajde.
Skinite tunike, pretegnuće nas.
Sranje.
Možeš li hodati? - Da.
Onda možeš trčati.
Pratili su nas nizvodno.
To je to. Nastavite.
Sranje!
Spazila nas je. - Prokleta veštica. Kako to može uraditi?
To nije magija, ona je tragač. I vetar puše ka njoj.
Šta se događa? - Prave logor preko doline.
Nije ih briga ako mi znamo gde su.
Ali neće to očekivati... Nas.
Bote, pripazi na Lea.
Šta ćete uraditi? - Idemo izjednačiti izglede.
Idemo.
Kvintus!
Gde je ona?
Zašto nas proganjate?
Jedan od vaših ljudi je ubio kraljevog sina.
Gorlakon se zakleo na osvetu na glave svih vas.
Ubij ga i završi s tim.
Tvoji prijatelji preko reke su već mrtvi.
Ne!
Pustite ga da iskrvari.
Uzeli su njegovu jebenu glavu.
Bote! - Imali su istu ideju kao ti.
Oni više ne brane svoje živote niti svoju državu.
Oni su se zakleli na krvnu osvetu protiv nas.
I neće stati...
Dok ih ne budemo preklinjali... Za smrt.
Jesi li spreman da padneš na kolena i preklinješ?
Ja sam gotovo. Beznadežno je. - Beznadežno?
Beznadežno je ono o čemu pevaju pesme, o čemu pišu spevove.
Beznadežno je stvar legendi, Bote. I biti legenda će ti doneti jebačinu.
Šta moram uraditi?
Nastavi se kretati, dok još imamo tamu na našoj strani.
Bogovi su nas napustili. Sada sami sebi stvaramo prilike.
Makro. Makro.
Ja... Ne mogu držati korak.
Ne mogu držati korak.
Makro, ovako će barem jedan od nas uspeti.
Kopile! - Ne plači, Makro.
Brže ćete dovršiti ako ne plačeš.
Ne ostavljaj me! Takse!
Takse!
Dođite!
Trebali bi zaobići ovo mesto u širokom luku.
Treba nam hrana i mesto za odmor.
Gde smo sada dođavola?
Doneću vode. Budite na oprezu. - Da.
Uredu je. Uredu je.
Ne želimo te povrediti.
Ko ste vi? Šta želite ovde?
Brik, vrati se unutra.
Vrati se unutra, smesta!
Onda te ostavljam tvom poslu.
Ja nemam ništa vredno. - Mi nismo lopovi, mi smo vojnici.
Trebamo hranu i sklonište.
I imamo povređenog čoveka... Potrebna mu je pomoć.
Samo pokušavamo stići kući.
Evo, uzmi ga.
Ne želim ti zlo.
Zovem se Kvintus Dijas.
Arijana.
Govoriš mojim jezikom. - A ti mojim.
Jesi li ti iz garnizona?
Mislila sam da ste prestali dolaziti ovako daleko na sever.
Garnizona? Kojeg garnizona?
Dva dana južno odavde. - Dolaze ovde?
Kako misliš da znam tvoj jezik?
Radim ono što mogu da ih obeshrabrim.
Misle da sam nekromant...
I ostavljaju me na miru.
Obično uspeva i sa drugima.
Zašto nije s vama?
Previše smo umorni da bi se plašili.
Bilo nas je 3,000, a sada smo trojica. Daj.
Brik, spusti jebeni nož.
Bote, rimski je garnizon dva dana odavde.
To mora da je zapadna granična ispostava kod Mentietha. - Dva dana?
Pogledajmo vašeg prijatelja.
Kvintus, šta ona radi? - Ona je Pikt i žena...
Dva dobra razloga da joj se ne veruje!
Dobro, to će zaustaviti krvarenje.
Zelene pupavke?
Dobro miriše.
Kako noga? Je li naša veštica odradila svoju magiju?
Kvintus, gljive.
Molim? - Pokušava nas otrovati.
Zašto bi ti lečila nogu samo da te ubije?
Zelene pupavke imaju bele škrge.
Isplati se poznavati gljive.
Dobro.
Zaista je dobro.
Ukusno je. - Dobro je.
Tvoji ljudi su veoma nervozni.
I trebaju da budu.
Demon nas vreba danju i noću. - Demon?
Zovu je Eten.
Poznaješ je?
Ako vas Eten lovi, isto vam je kao da ste već mrtvi.
To je utešno.
Njena duša je prazan sud.
Samo ga rimska krv može napuniti.
Gde je Arijana?
Otišla je da nam donese doručak.
Jesi li dobro?
Je li to za mamac?
Tamo odakle sam ja smatra se nepristojnim prekidati čoveka u sred mlaza.
Tamo odakle sam ja smatra se poštenim upozoriti čoveka kada piša po svom doručku.
Imaš pravo.
Sinoć mora da je bila oluja u brdima.
Hajde!
Nevolja. - Hajdemo odavde. Bote.
Prekasno je za to.
Sakrijte se u ostavu za žito i budite tihi.
Veštice, mi pratimo rimske pse. - Nisam nijednog videla.
Onda pogledaj ako moraš. Samo ne ostavljaj svoj smrad u mom domu...
To je sve što imam.
Šta je bilo, Eten? Meka ti je pojela jezik?
Eten, ne! Njena smrt je kletva za naš narod.
Dovodimo te u preveliku opasnost. Otići ćemo.
Idite sada i ona će vas rasporiti i oguliti pre nego padne noć.
Ostanite do jutra, i vaš prijatelj će biti sposoban da putuje.
Ovo je tvoj narod.
Oni nisu moj narod.
Ne otkako me je Gorlakon optužio za veštičarenje i dao mi ovo...
Da me označi kao prognanika, i prognao me ovde da proživim svoje dane u samoći.
Kakvih li je još okrutnih planova sudbina pripremila za nas?
Pronaći utočište u kući našeg neprijatelja.
Je li ona anđeo...
Ili Đavo?
Čisto je. - Uredu.
Odmori se malo.
Ja sam mrzovoljan stari vojnik...
Ali nisam previše tvrdoglav da priznam kada sam pogrešio.
Izvini što sam te pogrešno procenio.
Eto ga.
Postaje hladno. - Hvala.
Dala si nam zaklon svog kod kuće, toplinu svoje vatre,
i rizikovala si svoj život zbog nas. Zašto?
Ja ne prisežem svoju odanost nijednom čoveku, sem onome koga izaberem.
Evo nešto hrane za puta.
Hvala ti.
Srećno, Rimljanine.
Srećno, veštice.
Bote, diži se. Hajde. - Moja noga!
Vidi! Vidi! Pogledaj, vatre gore.
Pogledaj, topla hrana i suv krevet. Hajde.
Agrikola se povukao.
Car Hadrijan je izdao naređenja da se nova odbrambena linija formira na jugu.
Odustaje od zemlje za koju smo se borili.
I šta smo mi dobili time? - Sjebavanje.
Kako to uspeva?
Ne znam za vas, ali ja sam umoran od trčanja.
Ovo je sve što sam mogao pronaći. - Neka se računaju.
Za Virilija. - Za Devetu.
Bote, napadaju nas sa strane. Zapadni zid!
Brik!
Hajde!
Šta misliš koliko još? - Ne znam. Dan jahanja. Možda dva.
To je dovoljno blizu, Takse. - Sranje!
Mislio sam da ste Pikti.
Mi smo mislili da ste vi mrtvi.
Gde je Makro?
Vukovi su ga sredili.
Je li to to? Jesmo li mi sve što je ostalo?
Hej, barem smo nas trojica uspela!
Još nismo kući. - O čemu pričaš?
Do sada smo trebali biti na granici. - Ne.
Agrikola je dao svoja naređenja za marš.
Znači Rim je konačno digao ruke od ove usrane zemlje, je li?
Ne mogu reći da mi je žao.
Onda smo se uzalud borili.
Šta se desilo sa dečakom, Takse? - Nemam pojma o čemu pričaš.
Ovo je Hadrijanov veliki, jebeni plan? Zid?
Koga je briga? Uspeli smo. Idemo! - Bote, čekaj!
Uspori, centurione.
Takse, šta to radiš?
Samo da se pobrinem da se razumemo.
Ja razumem da su mnogi dobri ljudi umrli zbog onoga što si uradio,
i za to ćeš odgovarati. - Zašto sam znao da ćeš se tako osećati?
Bote!
Ovaj izveštaj potvrđuje naše najgore strahove.
Ti si odbojevao svoj rat, vojniče, i zaslužio si zahvalnost Rima.
Ovaj čovek ćete otpratiti do mojih privatnih odaja, nahraniti će te.
Izgledaš napola izgladnjelo.
Ne možemo se osramoćeni vratiti u Rim.
Bolje je da sudbina Legije ostane misterija
nego da bude znana istina o njihovom neuspehu.
Ako se reč pročuje, svako pleme i svaka nacija će se podići protiv nas.
To je prevelik rizik.
Onda, jesmo li se složili?
Sudbina Devete legije će biti izbrisana iz spisa.
Da. - Da.
Nadam se da je hrana po Vašem ukusu.
Donela sam Vam vina.
To je najmanje što možemo uraditi za heroja Rima.
Je li ovako Rim odaje počast svojim herojima?
Želite zakopati istinu i mene skupa s njom? - Prevelik si rizik.
Gde ćeš otići? - Tamo gde pripadam.
Ne!
Čini se da je moj život ponovo u tvojim rukama, veštice.
Zovem se Kvinus Dijas.
Ja sam begunac Rima.
A ovo niti je početak niti kraj moje priče.
PREVOD I OBRADA Nameless One
Obrada za BRRip: luka74 film-club.net