www.titlovi.com
Majka ti je mrtva.
Nisam znao da je preminula.
Kako si i mogao znati?
Da sam znao da je bolesna, ja bih... -Šta bi uradio?
Došao bi kući?
Nisi mogao doći kući kad je bila živa, kad je bila puna nade?
Kako je umrla?
U mom naručju, pored mene u krevetu.
Plakala je. Dozivala tvoje ime.
Planiraš li ostati malo?
Još nisam siguran.
Ne nosiš oružje.
Sklonio sam ga. Gotov sam sa tim.
Šta to treba da znači?
To znači da ne znam može li čovjek pobjeći od onoga šta je.
Ti misliš da znaš ko sam. -Mislio sam da znam.
Vratiću se. Moram u grad. -Idem sa tobom.
Jutro, Velečasni. Uslužiću vas gospodine, čim...
Za ime Boga! Džone Henri, jesi li to ti? -Zdravo, g. Parson.
Bože Svemogući, Džon Henri. Nisam te vidio otkako si otišao u rat.
Tražio sam od salona da naruči jabukovače iz Čejena za mene.
Hoćeš li vidjeti je li stiga? -G. Parsons.
Srce vam sigurno igra od dragosti što vidite maloga opet. -Imam spisak.
Velečasni Klejton me poslao po njegovu jabukovaču. -Ko si ti?
Njegov sin, Džon Henri.
Gle, gle, gle.
Nije li to, Džon Klejton? Čuo sam mnogo o tebi.
Zovem se Frenk Tilman. Možda si čuo za mene.
Ne mogu reći da jesam.
Pa, ubio sam četvoricu.
Još mi ne zvuči poznato.
Zašto ne nosiš oružje?
Šta je, našao si Boga? -Git!
Prestani dosađivati gostima. -Git.
Zovem se Dejv Tarner. Neki me zovu Dejv Džentlmen.
Čuo sam za tebe.
Moraćeš oprostiti mojim zemljacima. Ne znaju šta će od dosade.
Imao sam sreću gledati kako rješavaš ovaj svijet
od Velikog Džima Vestfilda dole u okrugu Koldvel prije nekoliko godina.
Veoma impresivno.
Mogu li te pitati šta te dovodi u Fauler?
Samo pokušavam dokučiti prirodu našeg odnosa.
Nadam se da neće biti nevolje.
Sa moje strane neće.
Ne sjećam se da su stvari bile povoljne. Povoljne za pojedine.
Dolazi pruga. -Vagonet se neće sam natovariti.
Uzmi ovo. Nemoj sve odjednom potrošiti.
G. Mekurdi, pogodite ko je bio ovde maloprije?
Džon Henri Klejton.
Hoće li predstavljati problem? -Nije mi izgledao naročito opasno.
Ne pitam te.
Hoće li predstavljati problem? -Nije nosio oružje.
To ne znači da neće početi. Ako stane na očevu stranu,
mogao bi biti problem.
Zašto ne prepustiš to sve meni?
Šta oni rade ovde? -Ne znaš?
Otkud bih znao? -Mislio sam da tvoj dolazak
ima neke veze sa njima.
E, pa nema.
Rade za Mekrudija. Zacrtao je sebi da kupi sve farme u okolini.
Ljudi koji neće da prodaju, budu uvjeravani od strane onih tamo.
Ako ih ne znaš, kloni ih se. To su prokletnici.
Ne znaju za Boga.
Planiraš li u crkvu sutra? -Je li to poziv, stari?
Vrati se ovamo!
Koji je razlog tvog dolaska kući? -Nisam znao da mi treba razlog.
Ako želiš da odem, otići ću.
Ja sam iskren čovjek. Ti si sramota za mene.
Danas tamo, osjetio sam samo sramotu. Ali ako se vratiš posvećen Bogu
da promjeniš put, onda je Božji ukaz da ti oprostim i oprostiću ti.
Ali zbog tvoje majke, ne mogu zaboraviti zadnjih 10 godina.
Ne mogu.
Znam.
Šta to radiš?
Mama je uvijek htjela da počistimo ovo polje zajedno. -Ja i ti? Nije.
Koliko se sjećam, to je jedino što je ikad tražila od nas. -Od mene nije.
Dobro. Sam ću. -U redu.
Izgubio bih srce da nisam vjerovao
da ću vidjeti dobrotu svjetla Gospodnjeg. Ne bojte se
i on će vam dati snagu.
Izvinite.
Gospodo.
Mislimo da trebamo dovesti plaćenike. Tako je.
Da. Plaćenike? Da učine šta? Započnu rat? Pobiju sve?
Oružje nije odgovor. Otkako je šerif Haton pobjegao u sred noći,
Mekurdi i njegovi momci su postali odvažniji.
Oterali su Tima Fulera sa njegove zemlje. Sad prijete Petersonu.
Dođu li na moju zemlju, upoznaće moju sačmaricu.
Sačekaj, Danijele. Zvao sam saveznog šerifa.
Imaćemo zakon na našoj strani. -Siromašni smo.
Kad je zakon ikada mario za ljude poput nas?
Niko neće doći, Velečasni.
Meri Alis. -Ljudi u crkvi pričaju da si se vratio.
Nisam vjerovala. Htjela sam da se uvjerim.
Vratio sam se prije par dana. -I nisi došao da me vidiš?
Planirao sam, samo...
Uvijek si bio loš lažov.
Čekala sam ovaj dan. Razmišljala o njemu.
Moglo se reći da sam planirala.
Sad ne znam šta da kažem.
Sam ovo čistiš? -Da, gospođo.
Puno je to posla za jednog čovjeka. -Lopataj tamo ako hoćeš da pomogneš.
Izgledaš dobro. -Ti isto.
Kunem se da si ista kao kad sam otišao. -Opet lažeš.
Ne sjećam se da si bila tako nepovjerljiva prema ljudima, Meri Alis.
Nikad te ne bih lagao. -Pa, sjećam se da si rekao kako
ćeš se vratiti nakon rata.
Bolje da te pustim da nastaviš sa poslom.
Možda nakon što se smjestim možemo se opet odvesti do litica kao nekada.
To ne bi bilo u redu.
Udana sam. -Udana?
Već 8 godina. Imam sina, Čarlija.
Mislila sam da znaš.
Ne. Nisam to znao.
Čekala sam te. Ali kako su prošle godine, a nije bilo glasa o tebi...
Meri Alis, ne duguješ mi objašnjenje.
Za koga si udana? -Toma Vatsona.
Tom je dobar čovjek. -Jeste.
Dobrodošao kući, Džone Henri.
Sranje!
U redu. Daj ih ovamo. Hajde.
Šta do... Dene! Mislili smo ti doći u posjetu.
Cijenimo što si nas poštedio jahanja.
Nemam ti šta za reći.
Imam ja tebi.
Dosta. Nećeš ga valjda ubiti?
Možda i hoću. Nisam odlučio.
Vodim ga kući. -Samo malo.
Nisi ti taj koji odlučuje.
Mogu li ga odvesti kući?
Ako kažem da ne možeš? Šta ćeš onda?
Ništa. -Izvini. Nisam čuo dobro.
Ništa.
U redu, Džone Henri.
Imaš moju dozvolu da ga odvedeš kući.
Nešto te muči?
Ja i tvoja majka smo se pitali, pitali Boga,
gdje smo pogriješili u tvom odgoju?
Šta smo uradili pa smo te ispunili tolikom mržnjom?
Nije do vas.
Jovan 8:32, sjećaš se? "Istina će vas osloboditi".
Bog zna istinu. -Dok je trajao rat, pitao sam se, gdje je Bog?
Gdje je bio kod Šajloa i Seven Pajnsa kad su ljudi umirali?
Sve sami dobri, bogobojažljivi ljudi.
Ležali su tamo i molili ga za malo milosti.
I onda mi je sinulo.
Nema Boga.
Nema Boga!? -Kažem da ako je ikad postojao trenutak da
je čovjek trebao Boga, bilo je tada i vjeruj mi, nije bio tamo.
Ako očekuješ od Boga da te spasi, onda neće.
Većina ljudi se vratila iz rata ne želeći više
ubijati, ali ne i ti. Ti si ga išao tražiti. Bog nije odgovoran
kakav život odabereš. -Nisam ga ja izabrao!
Gubi se sa moje zemlje. -Došli smo da završimo razgovor
koji je prekinut, Dene.
Hajde da izbjegnemo neugodnosti.
Gospodine, preklinjem vas da sagledate razumno.
Ako sagledate vašu situaciju, doći ćete
do jedinog razumnog zaključka. -Ja ostajem.
Prašina i kamen.
Ista kao i svaka druga.
Ali je moja prašina i kamen! -I to dobar kamen.
Vrijedi li umrijeti zbog njega? Misliš da ti žena više želi prašinu
i kamen od tebe? Hoće li te ovo grijati noću
ili obezbjediti hranu?
Hoće li naučiti tvoju djecu šta je dobro i zlo? -Tješiti ih u krevetu
kad se budu bojali vjetra?
Vidiš, ja razumijem. Razumijem nepravdu
u kojoj se nalaziš. Ali kad razmotriš druge opcije,
vidjećeš da...
Nije bilo potrebe za tim.
Pričali smo. -Čini se da je razgovor završio, Dejv.
Skoro je shvatio. -Jesi li ikoga ubio Dejv,
ili ih ubiješ razgovorom?
Ima li još ko šta za reći?
Danijel Peterson... je sada u zagrljaju našeg Gospoda.
Ali nama ovde na Zemlji, dobar čovjek je oduzet.
Hranitelj porodice, prijatelj zajednice,
i u trenucima očaja, kletemo Boga.
Naša vjera je na testu, pogurana do samih granica.
Ali Svemogući Bog ima svrhu.
I koliko god nam bilo besmisleno,
nije za običnog smrtnika da preispituje Božju mudrost.
Na nama je da ustrajemo na pravom putu.
Moramo uraditi nešto. -Šta? -Ne znam. -Ne možemo samo sjediti.
A da imenujemo šerifa?
Pokušali smo. Većina nema stomak za ovakvu borbu.
Treba nam čovjek koji zna nevolju, koga se drugi boje.
Misliš da bi nam on pomogao? -Izbij to iz glave odmah.
Platili bi mu. Imamo 200 dolara. -Završio je sa takvim životom.
Ne mogu vjerovati da je Džejms dozvolio da dođe do ovoga. Ubili su Petersona.
Nisam vjerovao da bi ubili nekoga od nas. -Postaće još gore.
Zašto to kažeš? -Jer postane lakše nakon prvoga.
Hoćeš nešto? Znaju dobro podgrijati odrezak.
Ne, hvala. -Gđa Peterson je došla i prodala mi farmu
kad je odlazila iz grada. Još dvije porodice hoće da prodaju.
Izgleda da malo agresivniji pristup
ima učinka na stanovnike.
Klajd je ubio tog čovjeka. -Čuo sam da je Peterson imao sačmaricu.
Nisam došao ovde da budem dio čopora ubica.
Šta si koji kurac očekivao? Šta?
Misliš da sam te doveo da ih slatkim riječima oteraš sa zemlje?
Molim te, Dejv. Htio sam da se Frenk pobrine
za farme. Izgleda da ima temperament za to.
A ja? -Još te trebam ovde.
Pitanje je vremena kada će Džon Henri Klejton opet uzeti oružje.
Idemo na Čedvikovu farmu sutra.
Zašto se ne popneš na šank
i ne najaviš svima naše namjere?
Izvini, ponio me entuzijazam.
Planiraš li jesti danas? -Nisam gladan.
Moraš jesti. -Rekoh, nisam gladan.
Pokušavaš dokazati nešto. -Ne pokušavam dokazati ništa.
Da, pokušavaš. Čistiš tu zemlju iz dana u dan.
Kad padne mrak, tako si izmoren da se jedva krećeš.
Nije to ljubav prema poljoprivredi. Znam šta je.
Hoćeš da pomoću te jadne zemlje isteraš krivicu iz sebe znojem.
To je u pitanju, zar ne? -Nije.
Samo zato što mi ne vjeruješ, ne znači da nije tako.
Rekao sam ti da radim ovo zato što je mama htjela.
Ono što je tvoja majka htjela je da se vratiš iz rata.
A ti, tata? Jesi li ti htio da se vratim?
Prosto pitanje.
Da li ti smeta što se nisam vratio nakon rata?
O čemu pričaš? -Pričam o danu kada si mi okrenuo leđa,
danu kada je moj brat Vilijam umro. -To nije istina.
Mama je vidjela. Zašto misliš da je htjela da očistimo ovu zemlju?
Htjela je da riješimo stvari. -Nije se imalo šta rješavati.
Sjećam se kao da je juče bilo.
G. Dženkins je naišao na mene i Vilijama u rijeci.
Nekako nas je izvukao i odveo u svoju kolibu.
Rekao je svom sinu da dođe po tebe.
Bilo mi je tako hladno i nisam se mogao prestati tresti.
Kad si došao, čuo sam kako ti g. Dženkins objašnjava
da je jedan od tvojih sinova preminuo.
Prije nego si čuo ime, potrčao si i ugledao mene.
I nikad to neću zaboraviti. Razočaranje na tvom licu.
Kako to možeš i pomisliti? -Jesam li u krivu?
Nisam osjetio razočaranje, daleko bilo.
Ali bio bih lažov, kada bih ti rekao da ga od tada nisam osjetio.
Kad je stigao glas o tvojim poduhvatima, pomislio sam,
Vilijam je mogao napraviti mnogo više u životu.
Čadvik!
To je zasjeda!
Kako su znali da dolazimo? -Možda su te čuli.
To ne objašnjava otkud toliko pušaka.
Čuo sam da je Čedvik jahao sinoć i vratio se sa rođacima iz Landersa.
Ko mu je rekao da to uradi?
Taj je tako glasno laprdao neki dan
da je neko sigurno čuo i upozorio ga da dolazimo. -Den Tompson je bio dobar
i umro je zbog njegove gluposti.
Pusti ga da iskrvari.
Kako napreduje polje? -Srušena su skoro sva stabla.
Uskoro ću početi obrađivati zemlju.
Kad se toliko trudiš, mora da
planiraš da ostaneš. -Još nisam siguran.
Kako to? -Ne znam još gdje pripadam.
Ovo je tvoj dom. Ako se čovjek ne uklapa ovde, gdje onda može?
Pitaš li se ikad šta je moglo biti da si se vratio nakon rata?
Nisi razmišljao o tome?
Nisam isti čovjek od kako sam otišao.
Moram da shvatim zašto se nisi vratio. Mislim da mi toliko duguješ.
Reći ću samo ovo na tu temu.
Pomisao da se vratim tebi,
je jedina stvar zbog koje sam progurao rat.
I kad je završio, kune ti se,
pokušao sam se vratiti kući.
Zakleo sam se da sam završio sa ubijanjem.
Ali ona nisu završila sa mnom.
Sjećaš se dana kada si odlazio?
Dala sam ti crvenu mašnu za kosu.
Rekla ti da je čuvaš i da mi je vratiš. -Da, sjećam se.
Imaš li je još? -Da li je to važno?
Voljela bih znati.
U pravu si što si se udala za Toma.
U pravu si.
Htjeli ste da me vidite? -Dao sam ti jednostavan zadatak.
Hoćeš li mi objasniti kako si ga mogao zajebati?
Mislim da je sve u redu. -Sve je u redu.
Dva čovjeka su mrtva. Jednog si ti ubio. Čadvik je još na svojoj zemlji,
možda nisam pametan kao ti, ali kako ja razmišljam,
to ne ispada u redu. Ako se te stvari ne riješe brzo,
mogao bih imati druge ideje. Zadnje što nam treba je da ti smušenjaci misle da
nam se mogu suprostaviti.
Kaješ li se što si se udala za mene? -Kakvo je to pitanje?
Vidio sam danas Džona Henrija. -Pa?
Znam šta si osjećala prema njemu.
To je bilo davno.
Ti si moj muž, Tome. Ne kajem se.
Žao mi je zbog tvog gubitka. -Nije ti žao.
S vremenom će ti se neko suprostaviti.
A kad dođe taj dan, želim da budem ovde i pljunem ti na grob.
Pa, gospođo, slobodno.
Obezbjeđeni, možete biti neko i nešto.
9 kg sjemenki, soli. -Ja ću riješiti račun.
Dobro, Velečasni. -U žurbi sam. Neće vam smetati ako se ubacim?
Daj mi kutiju kalibar 44 i onu tonik vodu.
Boli ma glava.
Jesi li završio? -Izgleda li tako?
Gle šta sam napravio zbog tebe. -Počistiću to.
Ne, u redu je. Džon Henri će to.
Zar ne, Džone?
Da, počisti sve. -I onu mrlju tamo.
Imaš malo i na mojim čizmama.
Nije be briga na koji me način gledaš.
Znaš koji je tvoj proble, Džone? Hoćeš da se ponašaš kao hodočasnik,
ali još uvijek imaš stav ubice.
Vratiću se kasnije, g. Parsons.
Gdje si krenuo? -Skloni mi se sa puta.
Vidite? Opet je nepristojan. -Ne!
Sad nisi tako pametan, revolverašu, ha?
Ne!
Pomozite nam. -Ma, dajte. Samo se zabavljamo.
Udari ga opet, Nede.
Hajde, Džone, ustaj.
Džone Henri, ostani dole.
Neka nam neko pomogne! -To je Džon Henri.
Gdje ćeš? -Treba mu pomoć.
Pomoćiće mu drugi. -On mi je prijatelj.
Rekoh ti da se vratiš, ženo!
Dobrodošli, gospodo. Zašto ne doneseš gospodi pića?
Mora da si jako žedan kad piješ kod mene. -Pusti me.
Čuo sam šta se desilo na ulici.
Čini se da žene postaju hrabrije, svake godine, zar ne?
Imam ponudu od koje ćemo obojica profitirati.
Zadnje što želim je da se miješam u bračne afere,
ali mi se čini da će promijena okoline
biti riješenje za obojicu.
Kad imaš lisicu u kokošinjcu, možeš uraditi samo dvije stvari.
Ubiti lisicu, ili preseliti kokošinjac.
Prodaj zemlju, uzmi novac, odseli se.
Daleko odavde i Džona Henrija Klejtona.
Dogovoreno.
Kako si? -Volio bih da me ljudi prestanu to pitati.
Normalno je da se prijatelji pitaju. -Znači, to smo, Dejv?
Prijatelji? -Volio bih da je tako.
Misliš li da postoji mjesto
na koje idu ljudi poput nas, mjesto bez ubijanja?
Moje iskustvo mi govori da nema.
Poslije rata sam se zakleo da više neću uzeti pištolj.
Ne možeš prolaziti kroz tako nešto i očekivati da budeš ono što si bio.
Valjda je tako. -Mogu li pitati šta ti je bilo najgore?
Šajlo, bez sumnje. -Složio bih se.
Prvi dan na Oul Kriku sam izgubio dosta dobrih prijatelja.
Bio sam na Oul Kriku.
Ne sjećam se da sam te vidio.
Bio sam na drugoj strani Krika (potoka). -Pa...
Izgleda da će nam se prošlost ponoviti.
Osjećam da idemo prema neizbježnom zaključku.
Neću se boriti sa tobom, Dejv.
Da sam tražio nevolju već bi znao. -Kako to?
Jer bih otišao u grad i ubio Frenka i onog velikog čovjeka.
Divim se tvojoj obuzdanosti, Džone Henri.
Bog zna da ni sam ne bih mogao okrenuti drugi obraz.
Ali znam da ako udaraš psa dovoljno dugo, ugrišće te.
Šta god ti daje snagu
da se kloniš ovoga, molim se da je sačuvaš.
Ne želim da te vidim na drugoj strani potoka.
Gospod je svjetlo i moje spasenje. Koga da se plašim?
Gospod je snaga u mom životu. Čega da se plašim?
Pokaži mi svoje puteve, Gospode.
Vodi me mirnim putevima, zbog mojih neprijatelja.
Ne nanosi me na volju mojih neprijatelja.
Jer svjedoci lažni, ustaju protiv mene.
Izgubio bih srce, da nisam vjerovao
da ću vidjeti dobrotu Gospoda
u zemlji živih. Čekajte Gospoda.
Ne bojte se i on će vam ohrabriti srce.
Čekajte, kažem, Gospoda. Amin.
Zdravo. -Zdravo.
Lijepo te vidjeti da si našao put nazad. -Hvala ti.
Idemo odmah! A ti se kloni nje!
Šta pričaš, Tome? -Misliš da ne vidim šta se dešava?
Šta se to dešava? -Tome.
Ne miješajte se, Velečasni. Pogledajte nas?
Vrati se nakon svih ovih godina
i dočekamo ga osmijehom i otvorenim rukama. Zašto?
Reći ću vam. Jer ga se svi bojimo,
zbog stvari koje je uradio i koje bi mogao uraditi.
Misliš da se možeš vratiti nakon svih ovih godina
i samo nastaviti tamo gdje si stao?
Razumijem šta misliš, Tome, ali si u krivu.
Onda mi reci da je ne voliš. Hajde.
Reci to pred Bogom, tvojim ocem
i pred svim prisutnim da je ne voliš. Reci!
Reci mi da je ne voliš!
Griješiš u vezi njega, Tome.
G. Mekurdi, moram popričati sa vama.
Papiri za potpisivanje će biti spremni u utorak.
Odlučio sam da neću prodati zemlju. Nešto je smiješno?
Zabavlja me to što me ponekad uši varaju.
Za trenutak mi se učinilo da se želite izvući iz dogovora koji smo sklopili.
Naravno, znam da to ne biste rekli. -Rekao sam to.
Razmišljao sam... -Začepi!
Prije nego što opet progovoriš, razmisli
o posljedicama svojih jebenih djela. Imali smo dogovor.
Nisam potpisao ništa. -Riječi su izgovorene. Rukovali smo se.
Promijenio sam mišljenje.
Shvatio sam da novi početak ne znači puno,
ako sa sobom nosiš stara osjećanja. -To je jebeno dubokoumno, Tome.
Skoro poetično. I dok brišem suzu iz oka, dozvoli da kažem ovo.
Ne držim baš do principa, ali kada čovjek
stisne moju ruku i kaže da će nešto uraditi, očekujem da održi riječ.
Budi ovde u utorak do kraja radnog vremena i potpiši te papire.
Oprosti se od ovoga grada, ili snosi jebene posljedice.
Neću samo sjediti ovde i pretvarati se
da smo se slagali... oko bilo čega.
Razlog što nisam došao da molim za oproštaj
je taj što mislim da ga ne zaslužujem.
Ali bih bio zahvalan, ako bi mogao moju svrhu
učiniti jasnijom.
Prije nego sam došao kući, lutao sam.
Od grada do grada. Završio sam u malom mjestu zvanom Norton,
tamo negdje u Kanzasu.
Jahao sam dugo, otišao sam u salon na piće.
Došla su dvojica i tražila su borbu, pa sam im to i dao.
Jednog sam gadno posjekao, a drugog pobijedio u dvoboju.
Rekao sam mu da podigne druga i da odu.
Sve što sam trebao je da napustim grad.
Ali nisam. Čekao sam.
Izazivao ih da dođu po mene.
I kada sam izlazio vani
ta dva mladića su počela pucati na mene.
Upucali su mi konja. Izvukao sam pištolj. Uzvratio sam.
Ubio sam ih obojicu.
U sred svega, jedan moj metak je otišao široko,
ravno kroz izlog radnje.
Žena je istrčala, prekrivena krvlju.
Prvo sam mislio da sam je upucao.
Onda je izašao njen muž...
noseći malog dječaka.
Ubio sam dječaka, stari. Bio je istih godina kao i Vilijam.
Ležao je mrtav zbog onog što sam uradio. Kao i Vilijam.
Vilijam nije umro zbog tebe. Ti nisi odgovoran za bratovu smrt.
Rekao si mi da ga ne vodim pored rijeke.
Rekao sam obojici. Samo ste radili ono što dječaci inače rade.
Bila je to nesreća. Tragična. -Često mislim šta je moj brat
mogao biti kad odraste. Sad ne mogu prestati misliti na to šta bi taj dječak
iz Nortona mogao biti kad odraste.
Jedino što znam i što je istina u mom srcu je
da bi obojica odrasli i bili daleko bolji od mene.
Stari, tako mi je žao zbog toga šta sam postao.
Čarli. Ostani unutra.
Možemo li popričati, gđo?
Mi nemamo posla koliko znam, G. Mekurdi. -Za koji znate.
Vaš muž i ja smo pričali o tome da proda ovu farmu. -Iznenadilo bi me,
da je mog muža to zanimalo. -Ako vas to iznenađuje,
zanijemićete kada čujete da je odlučio da je proda.
Ne vjerujem vam. -Ne zanima me to,
jer je on gazda. -Gubite se sa moje zemlje.
I imate to pravo uraditi još...
32 sata i 18 minuta. -A ako još budemo ovde?
Onda bi počeo tražiti crnu haljinu. Hajde, idemo.
Mekurdi želi našu zemlju. -Reci to svom mužu.
Govorim tebi. Tom se dogovorio sa Mekurdijem, pa je promijenio mišljenje.
Meri Alis, idi kući i razgovaraj sa mužem.
Poginuće. Ne želim to za svog sina.
Ti znaš zašto to radi. Da dokaže da je dobar kao i ti.
Vidio sam ovo i ranije i završi samo na jedan način.
Želiš spasiti porodicu? Prihvati Mekurdijevu ponudu i otiđi odavde.
Razumiješ? Idi odavde.
Izvinite, g. Megurdi? Velečasni je ovde. Želi da popriča sa vama.
Je li rekao o čemu? -O Tomu Vatsonu.
Trebao sam znati. Dovedi ga.
Ostavićeš Vatsona na miru, Džejmse.
Stvarno se ponavljaš, Samjuele. -Mislim ozbiljno.
Šta to? Šta ćeš uraditi ako to ne učinim?
Narediti Bogu da me udari munja?
Bili smo prijatelji. Molim te,
prestani to raditi Tomu Vatsonu.
Rukovali smo se i dogovorili. -Neće otići.
Hoće. Milom ili silom, otići će.
Šta si uradio? Ne!
Šta ti treseš glavom?
Prokletoj budali, Frenk. Uradio si jedinu stvar
koja će uvući Džona Henrija klejtona u ovo.
Stari! -Nazad je.
Kako mu je? -Još ne znam.
Stari...
Džone Henri.
Kako je? -Oštrica je promašila vitalne organe,
ali je izgubio dosta krvi. Više ćemo znati ujutro.
Želim ga vidjeti. -Nije pri svijesti.
Samo želim sjesti kraj njega.
Da se nisi usudio ostaviti me, starče. Ne sada.
Ne nakon što smo riješili stvari.
Pozvaću doktora. -Ne. Slušaj me, sine.
Moram ti reći nešto.
Nisam bio u pravu.
Nisam bio u pravu za tebe i za mene.
Taj veliki momak, mogao sam ga ubiti da sam htio.
Ubio bi ih sve. Ti i ja,
ista smo krv.
Ispunio me strah, Džone Henri. -Bićeš ti dobro, stari.
Ne zbog mene.
Bojim se da te ne izgubim. Vidim šta ti je u očima.
Onda znaš šta moram uraditi. -Ne moraš ti uraditi ništa.
Ali obojica znamo da hoću.
Idem po doktora. -Džone Henri Klejton, stani!
Džone Henri, molim te...
Molim te... za mene...
Nemoj. -Ovo neće završiti, dok neko ne okonča.
Nemoj ti. Ne moraš to biti ti.
Vrijeme je da uradim nešto ispravno u životu.
Ovo znam kako treba.
G. Parson, je li ovo LeMat? -Da, gospodine.
Otkupio sam ga od nekog momka.
Ljepotan, zar ne? 9 metaka kalibra 10 za sačmaricu.
Dobićete ga za poštenu cijenu.
Ili ga možete posuditi.
Vjerujem da tebe zovu Mali Ned.
Tako je.
Svi vi mladići koji niste voljni umrijeti danas,
predlažem da se razoružate i izađete. -Ostanite gdje jeste, momci.
Proklet bio.
Jebote!
Suše ti se usta, Frenk? -Nudiš se da platiš piće?
Džon Henri.
Šta god da se sada desi, želim da znaš
da nisam sankcionisao onaj kukavički čin nad tvojim ocem.
Lično smatram da su njihova djela glupa
i da zaslužuju sudbinu kakva ih je snašla. -Odlaziš?
Ne mogu to. Niko ne zapošljava revolveraša koji bježi od nevolje.
Ne moraš bježati, Dejv. Možeš hodati.
Uslovi mojeg zapošljenja mi to ne dozvoljavaju.
Ovaj LeMat je poprilično težak. Nisam u prednosti.
Šta bi ti predložio? -Hoćeš li me pustiti da se vratim unutra
i uzmem sebi Kolt?
Hvala.
Prijatelju, više ne radiš.
Čini se da si u pravu.
Bilo mi je zadovoljstvo upoznati te, Dejv.
Dobro sam, stari.
Brzo će se pročuti šta se desilo ovde.
Ljudi će dolaziti sa svih strana da izgrade ime na meni.
Ne idi. Ne mogu sam završiti polje.
Polje je gotovo. Zasij ga. Pobrinuće se samo za sebe.
Moram ići. -Ne ideš opet valjda na 10 godina?
Ne, obećavam. Vidimo se uskoro.
Malo se zna za njega nakon toga.
Neki kažu da je odlutao za Kofivil gdje je bio umiješan u još jednu razmiricu.
Ali te optužbe nisu nikada dokazane.
Tvrdi se da je otišao na zapad pod drugim imenom,
gdje je živio izolovano.
Ono što se zna je, da kada je Meri Alis umrla,
par godina kasnije, nije bio na njenoj sahrani.
Međutim, mnogi tvrde da je sljedećeg dana
pronađena crvena mašna na njenom nadgrobnom kamenu.
U Fauleru su prepričavali priče da su ga vidjeli, sve dok mu otac nije umro,
nakon čega, više nije dolazio.
preveo: adm1r
Preuzeto sa www.titlovi.com