www.titlovi.com
Hajde, idemo!
Jesi li dobro?
Moramo biti spremni da se suočimo sa dugim ratom
protiv pokvarenih i snažnih bandita.
Napad na Perl Harbur se može ponoviti na bilo kojoj lokaciji,
kako na okeanu tako i na kopnu, protiv svega u našoj hemisferi.
Ovo neće biti samo dug, već i veoma težak rat.
Nadamo se da ćemo eliminisati opasnost od Japana,
ali, može nam doneti mnogo zla ako uspemo u tome
i saznamo da je ostatak sveta zapao pod dominaciju Hitlera i Musolinija.
Izvojevaćemo pobedu u ovom ratu
i izboriti se za mir u budućnosti.
Jesi li dobio pismo od kuće? -Da, od mog brata, Homera.
On je najmlađi? -Ne, ne. Najmlađi se zove Ulisis.
On... Ima četiri godine.
On veruje da dobre stvari nemaju kraj.
I misli da pripada gde god ima nečeg zanimljivog da se vidi.
Nadam se da ćeš jednom doći na Itaku i upoznati ga.
I mog brata Homera, moju sestru Bes... i mamu.
Zdravo, Heri!
Četrnaest reči, skupljaj.
Malo ti fali. -Malo. Ostao sam bez filera. -Vidim.
Majka će mi poslati dovoljno novca da odem kući.
Znate li koliko vremena treba da dobije telegram?
Šta je to? Zašto... Šta je ovo?
Hajde, idi. Nije to ništa. Ne brini. Samo... -Zašto? Šta je...
Vratićeš mi kad ti majka pošalje novac. -Hvala.
Plaćeno je, Vili! Šalji!
Tome... -Šta?
Znam, Vili. Samo... Samo povremeno.
Podseti me, zašto hoćeš da budeš kurir?
Moći ću da posetim mnogo ljudi i obiđem mnogo mesta.
Kako si spavao noćas? Jesi li dremao u školi?
Malo. -A sport?
Šta misliš o propuštanju toga nauštrb ovog posla?
Imamo fizičko svaki dan.
A je li? Pa, ja sam trčao kao furija u Lou Hurdelsu dok sam išao u srednju.
Bio sam šampion ovog okruga.
Bio sam... Reci mi, da li zaista želiš ovaj posao?
Biću najbolji kurir koga je ova kancelarija imala.
Ja sam bio najbolji kurir koga je ova kancelarija imala, sad izvoli.
Dobro, što brže dostaviš poštu, više posla ćeš moći da obaviš.
Što brže pokupiš poruke koje su za slanje,
više možemo poslati. Što više pošaljemo,
veće su nam šanse da pobedimo Zapad i preživimo. Mi smo poštanski telegraf.
Stižemo u najkraćem roku. Ljubazni smo prema svima.
Skidamo kapu kada se nađemo u liftu, i, iznad svega,
mi nikad ne izgubimo telegram. -Da, gospodine.
Koliko imaš godina? -Šesnaest. -Da, to si rekao i juče.
Ne smemo da zapošljavamo momke ispod 16 godina.
Koliko imaš godina? -Četrnaest.
Pa, za dve godine ćeš imati 16.
Šta ćeš raditi sa zarađenih 15 dolara nedeljno? -Daću ih majci.
U redu. Od sad pa nadalje, ova uniforma je deo tebe.
Obraćaš pažnju na sve, slušaš pažljivo, oči širom otvorene i uši načuljene.
Razumeo? A ovo... ovo zovemo 25 centi.
Odnećeš ih u Čatertonovu pekaru
i doneti mi pite stare dva dana, sa jabukama i kremom od kokosa.
Da, gospodine. -Šta misliš o njemu? -On je dobar klinac. -Mislim da jeste.
Ima koju godinu manje, to je sve.
Ja imam par godina viška, tako da mislim da ćemo se slagati.
Ako vam budem trebao, biću u Korbeti. Vas dvojica podelite one pite.
Kako se beše zoveš? -Homer Makali. -Homer Makali.
Ti si ono što nam je potrebno. Cenim da si ti najbrže biće u ovoj našoj dolini.
Zapamti, jednom kurir, uvek kurir.
U redu, momče. Dobro.
Homer Makali. Ja sam Vilijam Grogan, imam 67 godina.
Stara garda pošiljalaca telegrama, među poslednjima. I gladan sam.
Od sad pa nadalje, ti i ja smo prijatelji.
Izvoli. Možda ću ti, s vremena na vreme, dati neki poslić.
Pri potencijalnim pijanstvima, očekivaću dozu razumevanja.
Ja imam dosta razumevanja. -Stvarno? Videćemo.
Svake večeri...
Računaću na tebe da proveriš jesam li sposoban da obavim svoje dužnosti.
Polićeš me ledenom vodom po sred face ako ne reagujem na drmanje,
za time sledi šolja vruće crne kafe iz Korbete, preko puta ulice.
Znaš gde je Korbeta? -Da, gospodine. Hladna voda, vruća kafa. -Izvini me.
Homere... Misliš li da će svet biti bolje mesto posle rata?
Da, gospodine. -Je l' ti se sviđa ta pita sa kokosom? -Odlična je.
Homere... Ovo je tvoj prvi telegram.
Stavi ga u svoju kapu.
Telegram! -Imate telegram? -Da, gospođo. -Za koga je?
Za gđu Rosa Sandoval, ulica 1129G.
Da li ste to Vi? -Da, da. Molim te, uđi. Ja ne znam da čitam engleski.
Kako se telegram čita? -Gospođo?
Molim te, otvori telegram i pročitaj mi ga. -Da, gospođo.
...sa žaljenjem izveštavamo da je vaš sin poginuo u borbi u Filipinima...
Izvoli, uđi unutra.
Ko mi je poslao telegram? Moj sin, Huan Domingo?
Ne, gospođo. On je od... Od ratnog sekretarijata.
Sekretarijat... -Možda je greška.
Možda nije u pitanju Vaš sin. Možda je to neko drugi.
U telegramu piše da je Huan Domingo, ali...
Možda je greška u telegramu. -Molim te, sedi.
Doneću ti nešto slatko, može? Svi momci vole slatkiše.
Ne mogu da dam otkaz. Onda sam izgubljen slučaj.
G. Grogan! G. Grogan!
G. Grogan, stiže telegram! Zovu vas! Probudite se!
Kafa. Korbeta!
Gospodine Korbet, treba mi šolja kafe odmah.
Za gospodina Grogana je. -Odmah.
Neka, u redu je. Na račun kuće. -Hvala.
Tako je, tako je! Ne plaši se. Bravo. To sam ti rekao.
Upravo tako. Kafa iz Korbete.
Da li je... bitan telegram? -Ne.
Prilično nebitan. Gomilanje novca, poslova...
Zna se da treba nekoliko nedelja za važne da stignu na odredište.
Ovo je noćno pismo, ali ne moraš da ga dostaviš večeras. Nije bitno.
Ali, meni je veoma važno da ga primim.
Oni hoće... da me zamene. Godinama hoće da me pošalju u penziju,
donoseći raznorazne mašine i teleprintere.
Mašine umesto ljudskih bića. -Da, gospodine.
Znao sam da ću moći da računam na tebe, Homere. Znao sam.
Već si mi bio od velike pomoći.
Znaš... U pravom trenutku si došao da radiš.
Ja sam bio najbrži dostavljač telegrafa na svetu.
Brži od Volinskija. Slanje, primanje, primanje, slanje...
Bez greške. Bez greške!
Da... Vili Grogan.
Svi na ovom svetu, svaki operater na svetu je to znao...
Svi su znali to ime. I... Pa...
Ti i ja, Homere, još uvek smo živi.
Živi smo.
Večeras želim da se obratim svim ženama u našoj zemlji.
Moj sin je na moru, na jednom razaraču.
Za sada što znam, možda je na putu za Pacifik.
Drugo dvoje dece su u gradovima na pacifičkoj obali.
Mnogi od vas u ovoj državi
imate sinove u službi koje će ubrzo pozvati da stupe u borbu.
Imate prijatelje i rodbinu u delovima koji su najednom postali opasne zone.
Sve je u redu, mama.
Ne želim da ovako provodiš vreme. Sve je u redu.
Morao sam da dostavim telegram... Jednoj gospođi u ulici G.
Pisalo je da joj je sin mrtav. Nije htela da poveruje u to.
Kada sam se vratio u kancelariju, zatekao sam operatera pijanog.
Mora da radi svoj posao ili će ga poslati u penziju.
Sve je u redu, Homere.
Postaješ svestan sveta u kome si do skoro bio dete.
Ne znam šta se dešava. Ili zašto...
Bez obzira na sve... Neću dozvoliti da te bilo šta povredi na taj način.
Dragi Homere, sad si glava porodice Makali.
Sve što imam u kući je tvoje. Moje knjige, fonograf, mikroskop.
Nedostaješ mi, naravno, i stalno mislim na tebe.
Mislim na našeg oca, koji je umro skoro, a ipak tako davno...
Njegova dobrota... nekako... i dalje je među nama.
Prekini! -Nije lako shvatiti njegovu smrt.
Mislim da treba vremena. Vremena da pustiš stvari da odu.
I, kada bol ode... Nadam se da će ostalo biti svetlije i bolje nego ikad.
Uskoro idemo u borbu. Niko ne zna gde bi to moglo biti.
Srećan sam. Iako bih voleo da rata nema...
Srećan sam što služim svoju zemlju, što je za mene Itaka.
Markuse... Dakle, kakva su... Kakva su jutra kući? -Jutra?
Šta je to?
Vežbe. -Za šta? -Mišiće. -Bićeš najjači čovek na svetu.
Ne. -Šta ćeš onda biti? -Vrati se na spavanje.
Ideš u školu? -Da. -Hoćeš li naučiti nešto?
Jednog dana ću trčati kao furija u Lou Hurdlesu. -Što?
Zato što svi rođeni u ovom gradu treba da uspeju u tome.
Markus je istrčao, kao i menadžer kancelarije za telegrafe
kada je išao u srednju školu. On je bio šampion okruga.
Šta je šampion okruga?
Neko ko je najbolji. -Bićeš najbolji? -Pokušaću.
Sutra... Ne, juče sam video voz. -Kako je bilo?
Mašinovođa mi je mahnuo. -Jesi li ti mahnuo njemu?
Rekao je: "Idem kući". Gde ide? -Ne znam. Svako ima drugačiji dom.
Da li ćeš ti otići? -Jednog dana. -Hoćeš li se vratiti? -Naravno.
Hoće li ti biti drago? -Naravno. Biće mi drago da vidim mamu,
Markusa i Bes, a i tebe. -Ne idi, Homere, nemoj.
Ne idem sad. Idem u školu.
Tata je otišao i nije se vratio, ne kao ranije.
Markus je otišao... Nemoj i ti, Homere.
Ima još mnogo vremena dok ja ne odem.
Ali, za sad, vreme je da ti odeš. -Gde? -Na spavanje!
Nemam predstavu šta sledi. Ali, šta god da je, ponizno čekam.
Markuse! Markuse!
Moj prijatelj odavde je siroče. Zove se Tobi Džordž.
Pričao sam mu o našoj porodici i jednom ću ga dovesti kući.
Voleo bih da nisam u vojsci i da nema rata. Ne mrzim nikoga.
Odavno sam rešio da se potrudim da budem najbolji vojnik što mogu.
Više od svega na svetu želim da se vratim kući.
I da provedem još mnogo godina uz tebe, mamu, Bes i Ilisisa.
Želim da se vratim i da bih osnovao svoj dom i porodicu.
Sada si na svom putu, u svetu prepunom stvari koje...
Koje nije lako razumeti. Naravno, čeka te pregršt grešaka.
Sve predivne greške koje moraš... a i koje ćeš neminovno praviti.
Veruj svom srcu, jer će te voditi u pravom smeru, i samo napred.
Priprema!
Ne! Skloni se sa terena!
Ako padneš, ako te neko prevari i saplete,
ili čak ako sam sebe sapleteš... Ustani.
Večera sa... pa... Ne, čekaj malo. Obećao sam?
Kada sam obećao večeru sa tvojim roditeljima?
Ma, daj. Sećaš se. Pričali smo o tome za doručkom.
Sećaš se, zar ne, dušo? -Dobro, polako. Svaki...
Svaki put kad me nazoveš "dušo" dođe mi da...
Čega se plašiš? -Da, ne... -Večera je tačno u 7. -Tačno u 7.
Znaš kako... -Šta konkretno misliš pod "tačno"?
Ti si moj dijamant! Obuci nešto lepo. Znaš, večernju odeću.
Kako to misliš, "večernju odeću"? Nosim iste stvari ujutru i uveče...
Stvari koje sam ti kupila. -Dobro, u redu. -Volim te.
Znam da i ti mene voliš. -Da, tako je. Važi. Ćao.
Izašao sam na večeru dva puta u svom životu i...
Oba puta sam bio prestravljen. Uopšte mi nije bilo lepo.
Gospodine Spangler, izvinite što kasnim.
Ćao, Homere. -Ćao, Homere. -Ilisis, šta radiš ovde?
Ilisis? To ima smisla. Ovaj momak je lepo ušetao spolja,
zaseo i slušao moje telefonske pozive.
Neustrašiv, to si ti. Jedan neustrašiv mlad momak i odličan slušalac.
Šta se dešava? Da li ti to šepaš? Jesi li dobro? -Da, gospodine.
U redu. Čeka te nekoliko telegrama i nekoliko pošiljki.
Prvo ideš po pošiljke a telegrame ćeš dostaviti kasnije.
Da, gospodine. Odmah. Mnogo mi je žao što kasnim. -U redu je.
Ne brini, mi ćemo paziti na tvog brata. Samo ti idi.
Da, samo ti idi, Homere.
Vili, idem do Korbete na piće.
Kasnije me čeka večera sa Dajanom i njenim roditeljima,
i mislim da mi treba malo... utvrđivanje gradiva.
Pa, Ilisis i ja možemo da čuvamo tvrđavu za vreme tvog odsustva.
Možemo li? Misliš? Da.
Neka vino bude spremno. -Kad se Homer vrati, zadržite ga ovde
dok se Sanrajp Grovers ne javi za njihovu pošiljku.
Slušaj, tvoj brat je potukao Vestern Union i Sanrajp Grovers
dva puta u zadnja dva dana. Koliko ih je bilo juče? -67. -67.
Opet je bio bolji, ovo ipak možda bude dobar mesec. Vraćam se. Jedno piće.
Sanrajp je spreman za pošiljku.
Ja ću otići, Vili. Šta kažeš? -Ti?
Da, ja. Ako je Homer uspeo da pretekne Vestern Union, mogu i ja.
Ja ću to učiniti pešaka!
Sem. Hana.
Ćao, momci!
Ti! Ti si najdivnija žena na ovom svetu.
Ćao, Hari. Telegram! Sten.
Šta, kog đavola? Jednom kurir, uvek kurir, gospođo Brokington.
Objavljujem da nikada nećeš odrasti, Tome Spangleru.
Nadam se da neću. -Opet ste preduhitreni, Hari. -Jadni Hari.
Izvoli, 129 noćnih pisama, sve je plaćeno. -Hvala.
Izvoli, Hari. Šteta da se vratiš u Vestern Union bez ičeg za slanje.
Kako ide, Ralfe? -Nije loše, a nije ni dobro.
Nije loše, nije dobro. Na njihovu turu ja šaljem tri.
Kada im nestane love i spreme se da krenu,
vratiću im novac. -Možeš to da priuštiš? -Ne.
Nešto te muči, Ralfe? -Možda.
Ovaj matori Holanđanin... danas bi napunio 45 godina.
Možeš li da poveruješ? -Je li?
'Alo! 'Alo, debilko, daj još jednu turu pića!
Razgovaramo. Odmah dolazi, druže.
Rat za kraj ratova, je l' da, Tome? -Tako nam rekoše.
Tako su rekli. -'Alo, druže, tražio sam turu pića.
Da. -Šta ćeš uraditi po tom pitanju?
Znaš li sa kim razgovaraš? -Ralfi. -Nisam imao lošu nameru.
Nemaš ti pojma. -U redu je. -Žao mi je, gospodine. -U redu je. Bez brige.
Samo... kako ste bili... Voljno. -Idite, gđice. -Sve će biti u redu.
Ne treba vam ovaj. -Evo, evo.
Srećno, vojniče.
Hajde. U redu je, druže. -Ne, nije. Plašim se, Tome.
U današnje vreme... svi se plašimo.
Dajana, ona... Postaje nestrpljiva.
Naterala me je da pristanem na večeru sa njenim roditeljima.
A ti mi pričaš o strahu.
Mislio sam da se nikad neće ponoviti, Tome.
Ali... nije ni čudo, zar ne?
Vode se borbe... među svima nama. U meni se vodi borba.
To smo mi... Dok više ne budemo.
Mogu li dobiti još jedno?
Gospodo...
Prestigli ste Sanrajp, g. Spangler? -Nego šta! 129, gore dole.
Kako ste stigli prvi? -Trčao sam!
Potukli ste Vestern Union i Sanrajp trčeći?
Nije to ništa. -Šteta što si se izgubio u povratku.
Šta misliš da sad odvedeš kući Ilisisa?
Imamo pošiljku od Gugenhajma. To mi je usput, pa ću odvesti Ilisisa kući,
pa otići kod Gugenhajma, vinariju Itaka i na kraju kod Folija.
Hajdemo. Vraćam se očas posla. -Znam da hoćeš.
Samo grmi. Nisi se uplašio, je l' da? -Mene ništa ne plaši. Brže, Homere.
Homere, obrati pažnju.
Posmatraj ovaj predivni, bezosećajni a ipak prelepi svet.
Budi saosećajan prema svemu.
Njihovim besmislenim pokušajima istrajavanja... i umiranju.
Bespomoćnima... I onima što čeznu za celim svetom.
Izgleda da nas čeka put. Skatlbat kaže da krećemo ujutru.
Stvarno? -O čemu razmišljaš, Tobi? Čemu želiš da se vratiš?
Bilo čemu... valjda. Nemam devojku koja me čeka, kao Meri. Ili sestru, kao Bes.
Jebote, nisam znao ni da deca imaju roditelje
dok nisam krenuo u školu i čuo kako pričaju o njima.
Čemu god da se vratim, biće nekom mestu a ne ljudima.
Voleo bih da mislim da bih mogao da se vratim na Itaku sa tobom.
I hoćeš. -O čemu ti razmišljaš?
Razmišljam o mom ocu. -Metju Makali. -Da, tako je.
Da. -Radio je u voćnjacima. Običan, svakodnevni posao.
Nikad nije zarađivao dovoljno novca za nas. Nikad.
Ali, uštedeo je dovoljno novca da da kaparu za klavir.
Moja majka je to želela za Bes.
Ima još takvih muškaraca na svetu, Tobi.
Pričaj mi o Bes. -Zanima te Bes?
Imaš sreće. -Imaš njenu sliku u džepu? -Da, u džepu mi je.
Zdravo, Bes. -Zdravo, gospodine Grogan.
Malo ste pokisle? -Ovo je moja drugarica, Meri. -Drago mi je, Meri.
Krenule smo u Mažestik. Evo večera za Homera. -Idemo da gledamo film.
Potrudiću se da je dobije.
Zdravo. -Zdravo. -Gospođice.
Zdravo. -Gospodo, mogu li da vam pomognem?
Da... Koliko košta da se pošalje telegram u Nju Džersi?
25 reči za 50 centi, plus taksa koja je mala, i...
Ne računamo adresu ili potpis.
50 centi, to nije puno. A do San Antonija?
Upola manje nego do Džersija. -Dobro, to ima smisla.
Dakle, pola od 50 centi izađe... -Četvrt. -25 centi.
Hvala. -Dobro, odlično. -Izvolite, gospodine. Aha, evo ga.
Izvinite zbog mog debelog drugara. Mnogo mu nedostaje kuća.
Ne zovem se ja tako. -Čoveče... -Vidite, gospođice,
debeljko i ja odlazimo sutra, pa je malo nervozan zbog toga, to je sve.
Ne zovem se tako. -Kutija?
Kutija? K, u, t, i, j, a? -Da, ija.
Sušenih smokvi. -Da, smokvi.
Idemo na film, pa se pitamo... Da li biste možda...
Da li biste možda htele da pođete sa... Da li želite da dođete.
Da, čuo sam da će biti crtani. -To mi je omiljeni deo. -Naravno.
Hoćete? Idemo sa njima u bioskop! -Samo trenutak. Ne brinite.
Sa ljubavlju, Bernard. -Završio si. Izvolite, posle vas.
Gotovo. Ja ću otvoriti vrata! Ja ću!
Najveća prevara ikada. Japanski izaslanici pregovaraju o miru u Vašingtonu.
Japanski avioni, bez upozorenja, donose rat u Ameriku.
Naša velika pacifička garda smeštena na Havajskim ostrvima
je nemilosrdno bombardovana
što je bila perfidna objava rata od strane Japana.
Smrt i uništenje otpočeti su u mirnoj zemlji.
Tog sudbonosnog nedeljnog jutra,
kada je ova nacija pružala ruku prijateljstva, utehe i mira.
Nacija, kao i ljudsko biće, poseduje nešto dublje,
nešto trajnije...
nešto značajnije od njene celine.
Za njenu budućnost, ta dubina je nešto najznačajnije.
Tvoje je. -Šta? -Evo, uzmi.
Tvoja sestra Bes ti je donela večeru.
Bila je sa jednom baš lepom devojkom.
Da li je važan telegram?
To je Meri, naša komšinica. Ona je Markusova devojka.
Hteo sam da uzmem dve pite, ali ima dovoljno. Hoćeš da podelimo?
Ne, hvala. Nisam gladan. -Možda ako...
Ako jedeš po malo, možda će ti se apetit poboljšati. -Da.
Znaš, mi imamo kabanice.
Da... Znam.
Samo... Zadesila me kiša.
Oni ne umiru ni zbog čega, zar ne?
Ne mogu da ti odgovorim na to pitanje, sinko.
Nisam siguran da postoji odgovor.
To je pitanje za mlade, a ja sam star čovek.
Trudi se da ne živiš u strahu, Homere.
Bi li otrčao gore po moje lekove? -Da, gospodine.
Hvala, dečko. Hvala. -Da, gospodine.
Čekaj! -Šta je bilo? -Izvinite.
Imam telegram za gospođu Klaudiju Beaufere.
Naravno da imaš. Rođendan joj je. Majka! Telegram za tebe!
Sigurna sam da je od Alana! Uđi, mladiću.
Samo trenutak.
Zdravo. -Dobro veče, gospođo. -Jesi li za punč? -Ne, hvala.
Sačekaj trenutak, doneću tašnu. -Nema potrebe.
Samo ću... Moram da se vratim u kancelariju.
Molim te... Sačekaj. -Mama!
Hvala. -Hvala ti. -Da li vam se dopao? -Da, bio je odličan.
Baš je bio dobar. -Crtani je bio odličan. -Da. -Moramo da idemo kući.
Pa... hvala ti. -Na čemu?
Mnogo mi se dopadaš.
Mogu li i ja da ukradem jedan? I ja odlazim sutra.
Pokušaj da zapamtiš... da mi nismo razdvojeni.
On je naš... A mi smo njegovi. -Hajde, Bes!
Ćao. -Opa! -Kakvu žvaku imaš, momče! -Čoveče...
Elegantno. Baš prefinjeno.
Svet je poludeo, Homere.
Šta ti je sa nogom, dečko?
Ništa. Valjda sam... izvrnuo ligament ili tako nešto.
Trčao sam kao furija kroz Lou Hurdles. I, ovaj...
Sve je zbunjujuće. Sve... Tamo se sve promenilo.
Namazaću je mašću ili nečim drugim večeras.
Da, to bi bilo dobro. Promenio si se, znaš.
Već nedelju dana nakon što si počeo da radiš si se promenio.
Da. Ništa nisam znao dok nisam dobio ovaj posao.
Ne sviđa mi se kako stvari stoje. Želim da sve bude bolje.
Kako bilo ko može ispraviti sve
tako da sve bude jednako i da ima smisla? Sve je tako...
Tužno ili zbrkano... I pogrešno. I...
Više me nije briga da li se dopadam Helen Eliot.
Naravno, voleo bih... da joj se sviđam, ali ako je obrnuto, u redu.
Da, nešto se dešava sa tim.
Već je pet minuta posle 12. Mogao bih da krenem kući.
Sutra je subota. Nekada sam najviše voleo subote.
Jesi li siguran da nećeš sendvič? -Hajde, uzeću sendvič.
Predomislio sam se. Molim te... Zahvali se majci u moje ime.
Nije to ništa. -Ne! To je nešto.
Zahvali joj se. Molim te, zahvali se u moje ime. -Da, gospodine.
Voliš me, zar ne? Znam da me voliš. Voliš me, zar ne? Znam da me voliš.
Šta misliš o... Šta misliš o ženi
koja ti kaže: "Voliš me, zar ne? Znam da me voliš"?
Da bi ispao budala ako bi je pustio da ode.
Šta misliš o novom kuriru?
Najbolji kog sam ikad video.
Stani! Čekaj! Ne idi! Ne idi tamo!
Ostavi ih na miru! Tata! Ne idi!
Pevaćemo jednu pesmu. -Ne!
Homere. U redu je, lezi.
Sve je u redu.
Dobro je, Ilisis. Vrati se na spavanje.
To je Markus.
Mama? Mama? -Da, Homere?
Nikad nisam plakao kao dete. Čak ni Ilisis ne plače.
Jer, ima li ikakve svrhe?
Mislio sam da momci ne plaču naročito kad odrastu.
Jer tad dobijaš saznanja o mnogim stvarima.
Uvek će biti bola na ovom svetu, Homere.
A dobar čovek će težiti da ono što može spasi bola.
Gospođo Makali, Ilisis i ja smo otišli do drveta gdina Hendersona
sa Ogijem, Enokom, Šegom, Niki i Alfom, ali jabuke još nisu sazrele.
Naravno da nisu, Lajonele. Treba im više vremena.
Oni će sad igrati fudbal, Ilisis je još mali, a nas dvojica
smo partneri i pitao bih vas za dozvolu da odemo u javnu biblioteku.
Imate moju dozvolu.
Da li je Markus bio kao Ilisis kad je bio mali?
U kom smislu? -Neustrašiv.
Ilisis je kao njegov otac. Samo...
Niko nije neustrašiv. -Voleo bih da sam kao Ilisis.
Znaš, mama, ti si najdivnija osoba koju čovek može upoznati.
Nastupa Ogi. Još jedan tačdaun.
Odoh u telegrafsku kancelariju.
Rekao sam da ću doći za svaki slučaj.
Gospodin Grogan je pojeo sendvič. Rekao mi je da ti se zahvalim.
Tako da, mama, imaš zahvalnost od gospodina Grogana.
Kejti?
Molim, Metju?
Kejti... -Da...
Markuse? Markuse?
Jesi li dobro? -Jesam.
Pa... Dakle, Ilisis...
Kakav je? -Ispričaću ti...
Ćao, Homere! Homer ide na posao! Homer ide na posao!
Dobro, za sekund! Zvono kao spas.
Pa... Hvala, Lili. Vidimo se.
Telegram za Doli Hotorn? -Izašla je. Mogu ja da preuzmem.
Sačekaj samo trenutak.
Dečko, hoćeš molim te da dođeš ovamo na sekund?
Da li bi poslao ovo pismo za mene? Mnogo je važno. Za moju sestru.
Pošalji ga vazdušnom poštom, posebna isporuka, preporučeno.
Unutra je novac. Nemam markicu. Da li bi mi učinio?
Da, gospođo. -Evo ti dolar. Stavi pismo u svoju kapu,
potrudi se da ga niko ne vidi i ne pričaj nikome.
Neću nikome reći. Idem odmah. Doneću Vam kusur.
Ne! Ne vraćaj se ovamo.
Nemoguće. To je mašina!
Ne verujem, Ogi. -Ne znam.
Ogi je u pravu. To je mašina, kažem vam. -Vidi ti to!
To je pravi čovek. -Šta ti znaš, Lajonele?
Markuse?
Jesi li dobro? Hajde, Ilisis, idemo kući.
Videli smo kako je pomerio sve kartice. Ja idem, Ilisis.
Tata, mama! Mama!
Izgubio se, mama.
Ogi ga je pronašao i doveo to telegrafske kancelarije.
Hvala, Homere. -Pažljivo, ima polupano jaje u džepu.
Homere... Nikad nisam verovao u ratove.
Znam da su besmisleni, čak i kad su neophodni.
Drago mi je što sam, od svih Makalijevih, ja u ratu,
jer bi bila velika šteta i prava greška kad bi to bio ti.
Napisanim rečima ti mogu iskazati ono što lično nikad ne bih mogao.
Ti si najbolji od svih Makalijevih. Moraš nastaviti da budeš najbolji.
Moraš živeti život punim plućima.
Ti si ono za šta se mi borimo. Da, ti, moj brate.
"Zapisaću tvoje ime ovde, Homere Makali, da bih te podsetio ko si.
Mnogo mi nedostaješ. Jedva čekam da te ponovo vidim.
Bog te blagoslovio. Zbogom. Tvoj brat, Markus."
Kada bi moj brat... Ako bi poginuo u ovom glupom ratu,
pljunuo bih na ovaj svet. Zamrzeo bih ga zauvek. Ne bi bio dobar.
Bio bih najgori od svih, najgori čovek koji je ikada živeo.
Budi blag prema sebi. Budi... zahvalan.
To je ono što tvoj brat pokušava da ti kaže. -G. Grogan, jeste li pijani?
Da... malo sam pripit. Bolje se osećam kad sam pijan.
Verovatno ti ne bih govorio sve ovo da sam trezan!
Ti si muškarac, Homere. Sa 14 godina već si muškarac!
Ko zna ko te je stvorio takvim kakav jesi?
Ja ne znam, a ni ti ne znaš. Ali, istina je!
Znaj da je to istina! Razumeš li me?
Ćao, Lajonele. Ideš da gledaš film? -Nemam novca. -Zašto stojiš u redu?
Ja, Ogi, Enoh, Šeg, Niki i Alf smo bili do zatvora da pričamo sa kriminalcima,
ali onda me je Šeg oterao. Nisam znao gde da idem.
Hoćeš da gledaš film? -Ne.
Hajde sa nama. Krenuli smo u šetnju. Uskoro će da se smrkne.
Pođi sa nama, Lajonele! -Važi.
Hvala. Umorio sam se stojeći tamo.
Gospođi Kejt Makali... Sekretarijat rata sa velikim žaljenjem Vas obaveštava...
Prekini, Ilisis! -Dođi ovamo. -Prekini.
Idem da se javim gospodinu Groganu. Stići ću vas. -Homere?
Ja sam, gospodine Grogane! Požuriću i doneću kafu.
Kafa! -Sad sam stavio džezvu, Homere. Biće za minut. -Nemate nimalo?
Biće kafe za minut. -Gospodin Korbet pravi...
G. Grogan? Šta se desilo?
Šta se desilo, Homere? Šta se desilo sa starcem?
Mrtav je. -Poblesavio si.
Ne. Mrtav je.
Ogi? -Gospodin Grogan je. Homer kaže da je mrtav.
Ja ću to zaustaviti.
Ogi? Hoćeš li, molim te, da odeš do Korbete? Može?
Reci im da telefoniraju... doktoru Nelsonu.
Njegov broj je 1133. On će se postarati za sve.
Neka odmah dođe ovde, a neka telefoniraju i Hariju Burku.
On je isto operater na telegrafu. Neka obojica dođu ovamo, važi?
Da, gospodine. -Hvala, Ogi.
Zdravo, Homere!
Vili je uvek govorio da želi da radi do kraja života.
Moraš verovati da tvoj brat nije otišao, da je i dalje tu, unutar...
Ne! To nije dovoljno! Želim da ga vidim!
Želim da osetim njegov miris. Želim da čujem njegov glas,
čujem njegov smeh, i da se svađam sa njim!
Sada je sve drugačije.
Ovo mesto... U Itaki se sve promenilo,
jer moj brat više neće gledati ni u šta!
Moj brat je mrtav.
Dobro. Neću... Neću pokušavati da te tešim.
Ne mogu. Samo, pokušaj da veruješ...
da ono najbolje u čoveku ostaje.
Da to ostaje zauvek.
Oni će znati. Znaće čim me budu ugledali.
Mogu da budem sa tobom neko vreme, ako hoćeš.
Moram da idem.
Mama, neko je... Napolju je neki vojnik.
Izađi pred njega, dušo.
Zdravo. -Bes?
Kako znaš moje ime?
Poznaješ mog brata Markusa? -Da.
Da li se vratio kući sa tobom? -Tvoj brat...
Ti si Tobi, zar ne?
Stiglo je ovog popodneva. Žao mi je, Homere.
prevod: Beca011
Preuzeto sa www.titlovi.com