Otišao sam iz Izraela 1980. nakon tri godine vojske.
Tako sam silno želeo da skrenem sa dobro utabane putanje.
Znate, srednja škola, fakultet,
posao, brak, deca...
Nije to za mene.
Želeo sam da budem drugačiji, da doživim neobično,
i uđem u nepoznato,
da pronađem izgubljena plemena, sakrivena blaga,
najcrnje srce džungle
što je, naravno, i razlog zašto sam otišao u Boliviju,
U Južnu Ameriku.
Hvala gospodine.
Nema na čemu, nek je Bog s vama.
Živeli.
DŽUNGLA
Čekaj, čekaj! Čekaj!
Čekajte! Čekajte, molim vas!
Čekajte, čekajte!
- Hej! - Gospodine?
Čekajte, čekajte!
Hvala puno gospodine!
Hvala vam. Hvala vam mnogo, gospodine.
Dajte to meni?
- Hvala. - Da. Dobro.
Hvala vam. Hvala vam puno svima.
- Hvala vam mnogo. - Nema na čemu.
- Izvini zbog torbe. - Oh nema veze.
Ok dobro. Ja sam Markus Stam.
- Josi Ginsburg. - Drago mi je.
- Takođe. - Da.
Niste se mogli ne zaljubiti
u Markusa Stama.
Ovaj Švajcarski nastavnik na zameni je imao
srce pesnika i dušu sveca.
Nikada ranije nisam sreo nekoga poput njega.
Oh ovo nije loše!
Rekao sam svojim roditeljima da ću se vratiti za godinu dana
ali mislim da se neću vratiti nikada.
Srećniče.
- Dobro jutro. - Dobro jutro.
Sviđaš joj se.
Ne. Nemoguće.
Kevine? Hej!
Hej, Kevine!
Oh, moj Bože! Hej!
Moj Bože! Dođi ovamo!
Šta ti tražiš ovde?
Markuse! Kako si druže?
Hej, mislio sam da si otišao kući posle Patagonije!
Nisam. Odlučio sam da pratim Kordiljere
i uslikam neke fotke. - Da i hej!
Ovo je moj prijatelj, Josi Ginsberg.
- Hej druže, Kevin Gejl. - Drago mi je.
Da, i meni je drago.
Dođi ovamo. Dođi ovamo čoveče!
Već sam čuo za Kevina Gejla.
Bio je legenda
u zajednici kampera jer je pešačio
kroz celu Južnu Ameriku i slikao neverovatne fotografije.
Ali, znate, zbog toga smo ovde...
Takođe sam znao da je on Markusov najbolji prijatelj.
U Južnoj Americi sam samo par meseci.
Ozbiljno? Gde si bio pre toga?
U glamuroznom svetu ribara u Aljaskoj.
Da, to zvuči sjajno.
Uh, smrzavao se u Njujorku istovarajući kamione.
Stvarno?
A onda sam otišao u Las Vegas... Da stvorim bogatstvo.
- Šta se desilo? - Sve sam izgubio.
Da.
Pa, pronašao si ovoga momka, a to je...
Neprocenjivo.
Ok.
Odakle si došao ovamo?
Uh, pa išao sam u neko mesto po imenu Kolka.
U južnom Peruu.
Fotografisao sam kondore.
Prelepo je.
To je odvratno! Da.
Naiskap.
Šta je to?
Zove se San Pedro.
I koliko San Pedru obično treba da..
..deluje?
Znaćeš.
Ništa se ne dešava.
Samo čekaj. Veruj mi.
Zapravo se osećam nekako ošamućeno.
Oh, mislim da počinje.
Letim.
"S dugom i usamljenom noći ispred nas,
i svim vremenom sveta da odluči o koracima
u budućem životu,
zaklopio je svoje oči."
"Treba vremena za život."
To je sjajno.
Mislim da bih tu knjigu trebao poslati mom ocu.
On ne voli što putuješ?
Nije da ne voli.
On to ne može da razume.
I on misli...
Da traćim život.
Jednom sam pročitala knjigu koja kaže...
"Poslednja sloboda čoveka...
je da odabere svoj put."
Da, to bi bilo lepo.
Izvini zbog njega. On je Amerikanac.
Dobro.
- Ovo? Ovde? - Desno, ovde.
Definitivno ćemo stati ovde, jel tako?
Biće dobro.
Zdravo.
Dobro jutro.
Jesi li ti Amerikanac?
Ne.
Ne postoji ništa kao džungla noću.
Taj zvuk je najživlji.
Insekti, ptice.
Sve te životinje oko tebe.
Kao da urliču na tebe...
Pulsiraju kao elektricitet.
I onda, odjednom...
Staje.
Nema ničega.
Samo ti i šta god je to za čim si došao da tragaš.
Zbog rudarstva i misionara,
neće ništa ostati.
U samo jednoj generaciji svi Indijanci su nestali.
Poslednji od skrivenih svetova, nestao je.
Nestao!
To je ono o čemu ti sanjaš.
Jel tako? Skriveni svet?
Zbog toga si došao ovde.
Josi, ne pokušavam da budem šupak.
Samo kažem.
Da li želiš da budeš običan turista?
Želiš da ideš da vidiš Maču Pikšu? Bilo ko može otići na Maču Pikču.
Ali džungla?
Da vidiš divlje Indijance koje niko ranije nije video
a ovaj momak, Karl, koga sam upoznao,
- koji je jako fin... - Karl?
- On nas može odvesti tamo! - Kako znaš
- da Karl govori istinu? - On traži zlato.
- Prijatelj je s Indijancima. - Josi on možda sve
- to izmišlja... - No.
- ...nagovara te. - Ne znaš.
Oni se znaju, prijatelji su, druže se.
Smeje se s Indijancijma.
- Sreo si ga na ulici! - Pokazao mi je fotografije.
- Ok. - Možeš to fotografisati.
On tamo stoji sa Indijancima, dobro?
On kaže da su tamo reke pune zlata
i da ćemo se vratiti punih džepova.
Kako možeš verovati... Molim te pazi, izgoreće...
Ah da! Ne, dobro je.
Magično. Hvala.
- To je besmislica Josi. - Molim te...
- Ne. - Upoznaj ga!
- Deluje... - Uradiću to!
Deluje da si se prodao ideji.
- Uradićeš to? - Uradiću to.
Videćete da sam u pravu. Otkažite letove kući.
I krenite sa mnom.
Da otkažemo letove kući?
To je sjajno.
Glup si Josi, ok?
Kevine, reci mu da je lud.
Mislim da je Markus u pravu. Zvuči kao besmislica.
Samo ga upoznajte.
Ova mapa je beskorisna.
To je šta, 1:500?
Smešno je.
To je to, i ovde je.
Ja sam vaša navigacija.
Toromona Indijanci su ovde.
Reka Kolorado, bato.
Letimo do Apola, ovde.
Pešačimo do Azrijamasa.
Onda odavde do reke Kolorado, bato.
Tri, četiri dana.
Nikad nisam čuo za te Toromonce.
Upravo.
- Ti si fotograf, jel tako? - Jesam.
Tamo kad uslikaš slike,
one idu pravo u Nacionalnu Geografiju (magazin).
Pa, šta kažete?
50 dolara po glavi da nas vodi.
To je sve. Da nam pomogne i kupi zalihe.
A i rekao je da će nam vratiti pare kad nađemo neko zlato.
Da. Zlato. Da. Šta se desilo sa onim
da ga odgovorimo od ovoga? Kao što smo planirali...
Ne, znam, znam.
Vidi, i ja imam nekih sumnji takođe, ali Karl izgleda kao da zna
o čemu priča. I u pravu je.
Uslikaću neke dobre fotke. One "jednom u životu" fotke.
Kevin želi da pođe. Markuse hajde.
Moraš krenuti sa nama. To će biti avantura.
Da, ok, u redu. Poći ću.
Da! To!
Ima da se super
provedemo! Ovo je "Da"!
Ko ide u džunglu?!
Hajde. Jel to dovoljno?
Kupićemo još hrane u Azrijamasu.
Ne brini. Niko nije umro od gladi u džungli.
Šta je to?
Spid. Upaljači. Čini da se osećaš kao Supermen!
- Baš! - Treba nam bolja mapa.
Rekao sam ti, ne postoji bolja mapa.
Ništa nije istraženo. Vidi, ništa.
Samo ćemo pratiti reku.
U džungli, reke su vam najbolji prijatelji. Ok?
Platite to?
Mi plaćamo ovo.
- Da. - Naravno.
Tako, bez satova...
i bez novčanika.
Karl je rekao...
"U džungli vreme ne postoji."
- Ne. - "Ne možeš se izgubiti u džungli.
Ne možeš crći od gladi u džungli."
- "Nevidljiv, da?" - "Biće lako."
Da!
Nedostajaće mi sve ove stvari.
Šta je to?
Ovo mi je ujak dao pre nego što sam otišao.
Rekao je da će me zaštititi.
Veruješ u to?
- Kevine... - Šta je?
Ja... Ne znam.
Ne znam ali ga je on nosio čitav život
i preživeo je rat i logore.
A onda, dva dana nakon što mi je ovo dao, umro je.
- Da. - Mislim da imamo mesta za to.
Ovo je poslednja granica na zemlji.
Još uvek živa, još uvek divlja.
Ali ne za dugo.
Mi ne volimo divlje.
Ne volimo nepripitomljene.
Opsednuti smo kontrolom.
Tako da...
Uništićemo čitavu planetu,
i uzdizaćemo sebe jer smo napravili glupe nacionalne parkove
sa glupim rendžerima u glupim šeširima
koji čuvaju ono što je već uništeno.
Zašto?
Zato što smo uplašeni.
Džungla nam pokazuje ko smo zaista.
Mi smo ništa. Mi smo sprdnja.
Božiji zajeb.
Te plemenske kulture...
Deluje kao da žive u kamenom dobu, ali ustvari...
mnogo su ispred nas.
Nevidljivi. Skriveni u Madidiju.
Toromonci,
oni shvataju da su deo...
mnogo šire slike.
Oni ne žele to što mi imamo.
Oni su pametni.
Oni su odista slobodni.
Sranje! Sranje! Skidajte to sa mene! Sranje!
- Šta je? - Nešto me je udarilo!
- Šta? Šta? - Ne znam. Nešto...
- Šta? Šta je? Gde? - Nešto kao slepi miš ili slično.
- Nešto me je udarilo u lice... - Eno.
...slepi miš ili nešto slično, mislio sam da sam napadnut.
Jesi, bio si. Od strane moljca ubice.
Ovo mesto postaje poprilično opasno čoveče.
- Mislim da bi smo se trebali vratiti. - Momci idite na spavanje.
Dobro si, jel? Ti... dobro si?
Misilm da ću malo čuvati stražu.
Pazi. Pazi! Evo ga smrtonosno lišće!
Opet su se vratili! Kevine i ti si gotov.
Skloni mi to s lica ili ćeš dobiti
smrtonosni štap u dupe! - Pokret momci.
Uskoro će kiša.
Kiša?
Nema ni jednog oblaka.
Mislim da si rekao da kišna sezona neće početi
još dve nedelje!
U kišnoj sezoni, ovo je lagan tuš!
Kako si znao da će kiša?
Ja znam sve.
Da, kladim se da znaš i da pričaš sa životinjama takođe, jel da?
Sa majmunima mogu.
Naravno.
Pazi! Nemoj preblizu. Pređa će se zapaliti.
I sve će se raspasti.
Ne brini.
Sutra ćemo naći pravu hranu.
Tu je.
Čeka nas.
To će biti dobro tata.
Jer moraš da nahraniš svoju gladnu decu, znaš?
Vidiš li Karla?
Otišao je ispred. U redu je.
Isuse Markuse!
Josi, pusti da to pogledam.
- Imam nešto u torbi... - Ne Markuse, prestani!
Nastavi da hodaš.
- Ok. - Hajde, kreni.
Treba nam više od jedne mačete.
Sranje!
Karle!
Ljudi...
Kevine, šta ako on nije otišao tuda? Šta ako je otišao...
Ne, rekao je da je Azrijamas na reci.
Ne! Ne. Sačekaćemo.
Markuse, pokupi svoja sranja. On se neće vratiti. Hajde idemo.
Neću da se izgubim samo zato što vi nećete da sačekate.
- Markuse, nismo se izgubili. - Ti to ne znaš.
- Na stazi smo. - Karle?
- Reka je dole! - Karle?
- Markuse... - Markuse...
- Azrijamas je na reci. - Karle?
- Markuse... Prestani! - Karle!
Zašto si ovde druže?
- Šta? - Kevine...
Mislim, ozbiljno, ne uživaš ni u čemu od ovoga.
- Zašto si pošao? - Hej ja uživam, ok?
- Ček. Tišina. - Tišina? Kevine...
- O čemu ti to? - Tišina! Utišaj se!
Tišina!
- Šta je to? - Šta..?
Momci? Kevine, molim te...
Ne. Hajde da uzmemo svoje stvari
i zbrišemo. Ok?
Šta je to?
- Azrijamas? - Azrijamas.
Ok.
Hej.
Sledećeg puta kad odlučiš da odlutaš bez nas, obavesti nas, ok?
- Pomislili smo da smo se izgubili. - Žao mi je.
Nisam znao da moram da vas držim za ruku sve vreme.
Mislio sam da želite avanturu.
Zdravo!
Azrijamas.
Žao mi je zbog onog ranije.
Ne, brate, i meni je žao.
- Dodaj mi. - Hej... hej momci?
Izgleda da smo mi glavni šou u gradu.
Šta?
Zdravo svima..
Ta matora gospođa bulji u moju alatku.
Da.
Da si pomešao povraćku i govno,
bilo bi ukusnije od ovoga (?!).
Dobro.
Hajde da se žurkamo.
- Daj da ti pomognem. - Ok.
Da, naravno, izvoli.
Tako si hrabar! Tako si hrabar!
Koliko imaš godina?
Kako lepa beba.
Ok. Hajmo!
Hej! Našao sam zlato!
Aah! Odjebi!
Prekinite!
Drži ruke raširene.
Miran.
Prelepo.
Pogledajte svet.
Perfektno izbalansiran.
Problem smo mi. Ljudi.
Mi smo karcinom.
Zaslužujemo da nestanemo, ozbiljno.
Komunizam nije rešenje.
Niti revolucija. Pokušao sam oba.
Rešenje je automatizacija.
Matematička kosmopolitika.
Staviš jebeni kompjuter da bude nadležan.
Nema kurčenja, nema ponosa.
Kompjuterski program za opšte dobro.
Uzgred, upao sam u nevolju jer sam to rekao.
Bio sam u potpunosti jasan.
Još uvek me traže.
Majmuni.
Karle! Upucaj ga!
Samo ga upucaj!
U džungli... nikad nemoj protraćiti metak, a?
Ovo će biti najbolje meso koje ste ikada probali.
Šta je?
Jedite, pičkice.
Neka sam proklet. Dobro je. Stvarno je dobro.
Markuse...
To je samo meso. Dobro je.
Ok.
Markuse, stvarno je ok.
Ali ja... ne mogu. Mislim, to...
Šta si mislio da ćeš jesti ovde?
Skuvaću mu malo riže.
Bolje održi vatru da gori noćas.
Ako ima majmuna, ima i jaguara.
Oni love majmune,
i za njih...
mi smo samo veliki, glupi majmuni.
Ok.
Za svaki slučaj, nemoj se forsirati, ok?
Da.
Drži ih suvim, samo ih drži suvim.
Svaki put kad stanemo, izuj cipele i raširi nožne prste.
Hej, uh, Markuse?
Nosiću nešto od tvojih stvari sutra, ok?
Da, i ja.
Hvala momci.
Znate, kad se oluja nadme...
Karl je rekao da moramo da se vratimo pre kišne sezone,
ali mi nema šanse da to uradimo ako budemo ovako spori.
Markus je u pitanju. Ponaša se kao... izviđačica.
Oh, hajde, u pitanju su njegova stopala.
Ti i ja izdržavamo, zar ne?
Ali pogledaj njega.
Okačio se tatici oko vrata.
Mislim da ću leći.
- Da i ja sam veoma umoran. - Josi, nemoj molim te...
Ja...
Žao mi je što ne mogu da izdržim tempo.
Znaš da to nije moja krivica.
Moja stopala nisu moja krivica!
Znaš, sad kao da zbog ovoga...
mi više nismo prijatelji?
Ništa se nije promenilo.
Odmori se malo, ok?
Pa, ostajemo ovde dok Markus ne bude bio u stanju da hoda
i... nazad u Azarijamas.
- Odavde? - Da.
Mi smo, koliko, tri dana od Čika?
Da, ali Markus ne može da hoda četiri dana.
U redu je, nosićemo ga.
To je fantastično, genije.
Gledaćemo te. To nije moguće. Ne možemo.
Ne, ono što ne možemo to je da odustanemo.
Dobro.
Vi momci ostanite ovde. Ja ću otići i naći Toromonce,
vratiću se ovamo s njima i odvešćemo vas u njihovo selo.
Ne. Ne ideš ti nikuda.
Mi nećemo ostati ovde bez tebe.
Onda ćemo ostati ovde dok Markus ne bude u stanju da hoda,
i vratiti se u Azarijamas.
Ne! Ne, ne, ne. Ne vraćamo se nazad.
Nećemo... nećemo se vratiti.
Hajmo momci.
Dogurali smo dovde. Nema šanse da stanemo sada.
- Ok. - Ok, pa mi ćemo...
- Šta se dešava? - Karl želi da se vratimo.
Čekajte. Postoji i drugi način da uradimo ovo.
Hej, možemo li napraviti splav ovde?
Šta ako se spustimo niz reku odavde?
Da. Vidi, ako napravimo splav ovde,
možemo se spustiti dole pokraj Kuriplaje
do Rurenabake,
i odatle možemo jednostavno odleteti do La Paza.
Moći ćemo videti džunglu, možda čak i Toromonce.
Da, vidi, lako je sa prstom na mapi.
- Ova reka nije laka. - Jel moguće ploviti njome?
Jel moguće ploviti njome?
- Predpostavljam. - Pa onda je izvodljivo.
Želiš li bar da pokušamo?
Ja sam za. Markuse?
Da, ok.
Sjajno. Tri protiv jednog. Idemo na reku!
Oh Jebi ga!
Šta je dovraga to?
To je vatreni mrav.
Prvi misionari su hvatali Indijance
koji nisu hteli da poveruju u bebu Isusa,
vezali su ih za drvo i pokrivali ih vatrenim mravima.
Posle toga, da ti kažem, verovali su.
Da.
- Imaš li malo vode, hej? - Imaš li dosta?
Da, da. Podelićemo, ok?
- Hvala druže. - U redu je.
Momci gledajte.
Šta jedan čovek može uraditi sa jednim nožem, a?
Moramo funkcionisati kao tim, ok?
Ako je voda mirna, koristićemo vesla.
A gde su brzaci, samo štap, ok?
Ti ćeš biti napred, ti pozadi.
Morate slušati sve što vam kažem, ok?
- Da. - Ok?
Ti si kapetan.
Ok. Idemo.
Jesi li dobro?
Ok društvo, to je to.
Šta je sa onim stenama tamo?
U redu je, samo pratite reku.
- Ostanite u sredini, ok? - Ok.
OK, Karle?
Karle?
Levo. Idite levo. Levo!
- Drži se! - Idemo s tokom!
- Ok. Ok. - Desno!
- Desno?
- Na koju stranu da idemo? - Idite na desnu!
Karle! Karle! Slušajte me. Smirite se.
- Oh moj Bože! - Pratite reku!
Ok! Uzmite štap! Štap!
Jebeno uzmi štap! Pratite reku!
Josi, stena!
Vidim je!
Budi pažljiv, budi pažljiv Josi, ok?!
Ok momci. Hajde! Samo se pustite!
- Jesi ok? - Ispao mi je štap!
Ne znate šta radite!
- Desno! - Karle!
Slušajte me!
Sranje!
Molim vas!
Ne, slušaj. Daj nam jednu instrukciju!
- Idite levo! Levo! - Oh Bože!
- Levo! - Na desno!
Karl, prati reku!
Zašto jebeno ne začepiš i veslaš?!
Slušaj me...
- Hej! - Hajde! Hej!
Sve ćeš nas pobiti!
U sred smo reke. Dajte!
- Ok. - Moramo otići tamo!
Kevine, Josi, molim vas uzmite vaša vesla.
- Slušajte Karla. - Umukni!
- Idite do desne obale!
- To je to! - Ok.
Veslajte!
Josi uzmi svoje veslo.
Sranje!
Sad ti izdaješ naređenja?
- Ne možeš jednostavno slušati Karla? - Jebeno začepi!
Ovo nije Oregon... drugar!
- Zar ne shvataš. - Nemaš pojma šta...
Začepi!
Karle... reci nam plan.
Plan? Reću vam koji je plan.
Kampovaćemo ovde.
Sutra čemo se odvući splavom niz reku,
dok ne prođemo one brzake.
A sad idem da lovim.
I ovaj ovde Kapetan Amerika može ići da se jebe.
Dobar posao Kevine. Svaka čast.
Jedini momak koji zna
gde smo i šta ćemo da radimo
je upravo otišao.
Šta je dovraga sa tobom?
Takvo si jebeno razočarenje da ne mogu verovati.
Jeste li videli Karla na splavu?
Bio je prestravljen.
Nije imao pojma šta radi.
Nije mogao čak ni reku pratiti.
Znate šta ja mislim?
Karl ne zna da pliva.
Sranje.
Moraš otići i potražiti ga, Kevine.
Ti si ga naljutio. Nije fer. Tata pazi na nas.
Oh, dosta sa tim tata sranjima Markuse!
Isuse.
Idem ja.
Karle?
Karle? Šta radiš?
- Nisi video? - Video šta?!
Jaguara.
Uplašio sam ga.
Verovatno je pomislio da si glupi majmun.
Šta, Karle?
Hajde. Idemo.
Samo napred. Srećno.
Hodaću odavde.
Nema više reke za mene.
Jel ovo... jel ovo zbog brzaka?
Šta, želiš da kažem "izvini"?
Oh, ne budi blesav. Ti si kapetan sada.
Pešačiću do Ipurame. To su tri dana.
Možete poći sa mnom ili budite riblja hrana,
Boli me kurac.
Radite šta god jebeno hoćete.
A sada...
Idem da se lepo iskenjam
u najvećem kupatilu na svetu.
A ti odluči šta ćete da radite, šefe.
Jedan protiv trojice.
Sranje.
Bio sam na rekama čitav svoj život,
i nemam poslednju želju.
Ali kažem ti, možemo izvesti ovo na reci.
I ja želim da nastavimo takođe, ali...
šta ćemo sa Markusom?
Želeće da pođe sa nama.
Biće bezbedniji sa Karlom.
Teško je.
Ali ne bi trebalo da pođe sa nama.
Bilo bi pogrešno da ga povedemo.
Ja ga neću povesti.
Počeo je da se gubi.
Mora izaći napolje.
Jel po tebi to ok?
Ne znam.
Razgovaraću sa njim.
Hej.
Šta je bilo?
Pričao sam sa Kevinom,
i on će nastaviti dalje rekom.
- Bez Karla? - Aha.
Znaš, volim Kevina, ali on je lud.
To je suludo. Ne može poći sam. To bi bilo...
Znam Markuse, Znam. Ja... Pokušao sam da ga odgovorim od toga.
Vidi, ako pođe sam, neće uspeti, jel tako?
Tako da jedan od nas mora poći sa njim. I...
Markuse, tvoja stopala su loše.
Ne možeš opet na splav, jel tako?
Moja stopala su dobro.
- Stvarno? - Da.
Prao sam ih svakog dana
od kako smo počeli da pravimo splav, znaš?
Ok, pa, to je...
To su zapravo dobre vesti, za...
Za mene. Da budem iskren...
Radije bih krenuo sa Karlom,
samo da izađem odavde za tri dana i završim sa svim ovim.
Tako da ako je to u redu po tebi, možda...
samo ti i Kevin da pođete splavom.
Ne, žao mi je.
Ali ja ne mogu otići sam sa njim.
Mislim, video si kakav je prema meni.
Moja stopala, usporila su čitav put i tako mi je žao.
To je u redu, razumem.
Ako je ok, ja bih...
Voleo bih da pođem sa Karlom.
Pa, jel to ok,
zbog tvojih stopala, takvih kakva su?
- Da. - Ja...
Ok.
- Stvarno? - Da.
Hvala ti Josi.
Ok, mi smo ovde.
Ovde su brzaci svuda. Ovde, ovde, ovde.
Ovaj je najgori. Tamo ćete stići verovatno do sutra.
- Mal Paso San Pedro. - Možemo li proći tuda?
Nemojte ni pokušavati. Stene su sa obe strane.
Nema obale, nema ničega. Ako uđete u njega, mrtvi ste.
A kako da znamo kad da se zaustavimo?
Ima obala sa desne strane.
Morate se zaustaviti tu.
Ako ne možete, skočite sa splava i plivajte.
Ne ulazite u kanjon.
Ok.
- Uzmite mačetu. - Dobro.
- Ja ću zadržati sačmaricu. - Da to je u redu.
- A hranu, delimo na pola. - Ne, ne.
Vama će trebati više.
Mi ćemo izaći za tri dana.
Kad dođemo do Ipurame,
uzećemo magarce i hranu.
I odjahati nazad do Apola kao kraljevi.
Jel tako?
Pun si sranja.
Naravno Karle.
Čovek od akcije.
Čekaćemo vas.
Jezero Titikaka.
A?
Da se kapetan nije vratio po mene, nikad se ne bi upoznali.
Ok, pa..
- Sretno Kevine. - Da, i tebi.
Budite bezbedni.
Da.
Hej.
U hostelu ćemo napraviti neku dobru klopu, a?
Da, zvuči sjajno.
- Je li? Sve što možemo pojesti? - Aha. Da.
I obećavam, kad se vratimo u La Paz,
sve će biti kao pre.
Da. Da.
- Spreman? - Spreman.
Veslo molim.
Hej, znaš li koji je dan?
Decembar... 1. možda. Ja mislim.
Možda mogu stići kući za Božić.
Možemo li stati da prenoćimo i pokušati da uhvatimo ribu?
Imamo još sat vremena dnevnog svetla.
Mislim da treba da pokušamo da se približimo kanjonu.
Šta ti misliš?
Oh, sranje!
Kevine?
Uzmi svoje veslo. Uzmi svoje veslo! Hajde!
Brzo!
Uzmi veslo! Veslo Josi!
- Jesam! - Hajde!
- Veslaj! - Isuse, previše je jak!
- Kevine, šta da radimo? - Tamo je obala!
Tamo je obala, idemo. Ok, jako! Jako!
Jebi ga, nosi nas!
Hajde, veslaj!
- Guraj! - Nećemo uspeti!
- Guraj! - Guram!!!
- Suviše je jak! - Hajde Josi!!!
Kevine!
U redu je!
Desno, desno, desno!
Hajde! Uspećemo!
Oh, sranje!
Stena! Kevine!
Sagni se! Sagni se! Hajde!
Drži se čvrsto Josi!
Oh Isuse!
Kevine! Kevine!
U redu je! Drži se Josi!
- Kevine! - Drži se čvrsto!
Oh, ne...
- Ne! Ne, ne, ne... - Ok! Ok!
- Idem preko! - Šta?
- Idem da pređem preko! - Ne! Kevine, ostani ovde!
- Kevine, napuštaš me! - Slušaj me! Slušaj me!
Kad dođem do obale, baci mi mačetu!
Iseću lozu i izvuću te napolje, ok?
- Ne! Suviše je opasno! - To je jedini način.
Kevine molim te! Nećeš uspeti!
To je jedini način!
Uspeću, ok? Uspeću.
Ne napuštam te. Ne napuštam te, ok?
- Samo izdrži! - Ne! Kevine!
To!
Josi izdrži!
Požuri! Požuri!
Ovamo Kevine, splav se pomera!
Kevine!
Josi! Josi, mačeta!
Josi!
Kevine!
Sranje.
Ne.
Supermen.
Kevine!
Kevine?
Kevine!
Kevine?
Oh sranje!
Ja sam čovek od akcije.
Hajde!
Pretvaraj se da si srećan kad god nisi.
To nije tako teško...
I pronaći ćeš sreću...
Bez kraja.
Kad god se pretvaraš.
Jebem ti!
Bićeš spašen u Kuriplaji.
Imaš mapu,
I ljudi će doći da te spasu.
Sve što treba da uradiš
je da nastaviš...
da ideš, ideš i ideš.
Sjajno. Pomera se.
Hej...
Josi?
Šta?
Kevine?
Josi...
Markuse? Šta?
Josi.
Markuse!
Hajde. Hajde.
Halo?!
Halo! Halo!
Zdravo!
Izvinite.
Halo!
Ne...
Pa... Ovo mora da je Kuriplaja.
Pa onda,
Moram stići do...
Rurenabakue.
To je dug... put.
Ne.
Nije dug put za najsrečnijeg čoveka na zemlji.
To je samo... tamo.
Možeš stići do tamo na ovim nogama.
Ok.
Ok, Josi. Moraš ovo uraditi.
Moraš ih osušiti.
Hajde.
Tako mi je žao Markuse. Nisam znao.
Samo nisam želeo da budem najslabiji.
Bio sam više uplašen nego ti,
jer sam kukavica.
Jer sam kukavica i ja zaslužujem... sve ovo.
Kevine!
Kevine! Ovde sam!
Kevine!
Ne! Ne!
Ti. Ne!
Glupi idiote!
Univerzitet.
Škola prava.
Tata, znam. Znam kako se osećaš i žao mi je.
Ni jednu paru!
Nećeš dobiti ni jednu paru od mene.
Ne treba mi tvoj novac. Nisam ti to tražio.
To je samo godina.
Glupane.
Ostani... na... reci!
Ostani na... reci! Ostani na reci!
Karl je uvek govorio da pratim reku.
Oh, ne. Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne.
Ok, Josi, nastavi da hodaš.
Samo nastavi.
Znam takve kao ti.
Ti samo ne znaš kad treba da staneš.
Josi.
Ne... Ne! Ne! Ne!
Ne. Gospode...
Vidi, tata...
Kao prvo, videćeš kapetana Armanda.
...pre nego što su te pronašli. Ništa.
Žao mi je...
Ako se nije udavio, on se ne bi predao.
Moramo da ga pronađemo.
Halo? Čekaj! Ne! Čekaj!
Čekaj, čekaj!
Halo! Halo! Ovde sam!
Ovde dole! Halo!
Ne! Ne!
Ne!
Hej!
- Možeš li leteti malo niže? - Ne, nije moguće.
Ne!
Hej.
Bili smo tako visoko nismo ništa ni mogli videti.
Slušaj, mladiću...
Govoriš mi da slušam. Govoriš mi da...
Slušaj molim te!
Prošlo je skoro tri nedelje.
Ne postoji niko koga bi tražili.
To vi ne znate.
Uradio si sve što si mogao.
Pravo je čudo što si ti preživeo. Sad idi kući.
Slušaj, znam da ovo za tebe nema smisla.
Znam da... Znam da deluje beznadežno.
Ali govorim vam, znam ovde, osećam u mom srcu,
da je živ.
Samo mi treba... Treba mi pomoć.
Ok? Ako bi popričali sa pilotom,
i dali mi bar neku šansu ovde...
Slušaj, želim da ti pomognem, zaista, zaista, ali...
You say that. You say that. / I can't. I can't.
Ne mogu, stvarno.
- Ne možete? - Ne mogu.
Ok, u redu. Znate šta?
Ne želite da mi pomognete, ja odoh sam na reku.
Šta ako pogineš tragajući za njim?
Onda ću poginuti!
Ok, ok, ok.
Čekaj.
Dođi.
Postoji možda... neko ko bi ti mogao pomoći.
Gosn. Tiko?
Kapetan Armando mi je rekao da vi poznajete ovu reku bolje od ikoga.
Imam prijatelja koji... je izgubljen na reci.
Izgubljen je? Amerikanac izgubljen u džungli? Zaboravi.
Nije živ.
Tvoj prijatelj je mrtav.
Ne, moj prijatelj je živ i treba mi tvoja pomoć da ga pronađem.
Ne mogu ti pomoći.
Nikada nikoga ni za šta nisam molio. Za ništa. Ali tebe molim.
Molim te.
Žao mi je.
Koliko košta čamac?
Tvoj čamac.
Koliko?
- Ludi Amer. - Da, lud!
Ali ozbiljno... treba mi.
Molim te.
Ne, ne. Nemoj bežati!
Molim te, nemoj bežati. Neću te povrediti!
Molim te, nemoj bežati.
U redu je. U redu je.
Moje... moje ime je...
moje ime je Josi.
Izgubio sam se.
Da li ti... da li pričaš... engleski?
Ne, naravno da ne pričaš.
Znam da me ne možeš razumeti, ali...
drago mi je da te vidim.
Moramo pronaći otvoren prostor sutra,
tako da... ako avion naiđe,
da nas... da nas mogu videti.
Obećavam ti, bićemo dobro.
I ovde. Znam, nije... Nije nešto,
ali je bolje nego gola zemlja, znaš?
Da, ja neću... Samo ti, ne...
Tako si bezbedna. Bube neće prilaziti.
Ja ću te zaštititi.
Izvini, moram samo...
Moram samo da uradim jednu stvar.
Ok.
Samo... samo proveravam.
Mi samo... moramo da nastavimo prema Rurenabaki,
i ne stajemo,
i uvek moramo da pazimo na avion.
I pilot će nas videti,
poslaće nam signal nagibanjem krila,
i bićemo spaseni.
I ti ćeš upoznati moje prijatelje.
Ali ovde se nešto...
desilo...
Ne, dobro sam, dobro sam. U redu sam.
Vidi!
Vidiš, rekao sam ti... da ćemo pronaći voće.
Malo je trulo, ali dobro je.
Moraš jesti!
Ne! Moraš jesti! Moraš jesti!
Ne mogu ovo sam!
Ne smeš se predati! Jedi!
I ja sam gladan! I mene boli takođe!
Moja stopala...
Žao mi je. Žao mi je.
Mi... mi samo moramo... Da se naspavamo.
I vidi, pogledaj, svake noći Bog nam pošalje
drvo da spavamo ispod njega :)).
Ovo... ovo je Božiji dar.
Nismo sami ovde. Bog hoda sa nama.
Znaš, njegova ruka je na našem ramenu.
On je sa nama.
Lezi ovde, pokraj mene.
U redu je. Ja ću te zaštititi. Grejaćemo jedno drugo.
To je to. Biće u redu.
Samo.. ostani ovde sa mnom.
Možemo da spavamo sada.
Bićeš bezbedna.
Bog je sa nama.
U redu je. Samo spavaj.
Spavaj.
Šta...
Ne...
Da!
Ne...
Ne, ne...
Ok, ne, nemoj... ne pomeraj se. Ne pomeraj se. Ne pomeraj se.
Nek te Bog blagoslovi i sačuva.
Nek te Božje lice obasja i
nek ti pokaže svoju milost
Nek te Bog pogleda,
i da ti mir.
Vrati se kući živ, Josi.
Ostani sa mnom.
Nemoj jebeno pući.
Nemoj se slomiti.
Hajde. Hajde. Hajde.
To!
Moramo pronaći otvoreno
nebo na reci, sutra...
Moramo pronaći otvoreno nebo na reci, sutra...
da nas mogu videti...
...videti nas... videti nas... videti nas... videti nas..
Josi?
...videti nas... videti nas... videti nas... videti nas...
Josi. / ..videti nas...
....videti nas... videti nas...
...videti nas... videti nas..
..videti nas... videti nas...
...videti nas... videti nas..
Josi?
Josi!
Josi ovamo!
Hajde Josi!
Josi?
Nemoj se predati!
Hajde Josi.
Hajde Josi!
Josi!
U redu je. U redu je.
Ti ćeš... živeti.
Da.
Hvala.
- Šta ne valja? - Moramo nazad.
Nemoguće je.
Uradio si sve što je bilo u tvojoj moći.
Žao mi je.
Josi?
Odlazi.
Ok, okreni je!
Samo nastavi. Samo nastavi!
Da, još malo!
Čekajte...
Čekajte.
Ok, nastavi. Dobro. Hajde.
Kevine.
Josi!
Okreni se, okreni se!
Josi. Ne pomeraj se!
Dođi ovamo. Dođi ovamo. Imam te druže.
- Hvala ti! - Imam te druže.
Hvala ti. Hvala ti!
Hej...
Rekao sam ti da te neću napustiti.
Hej, u redu je Isuse Hriste.
U redu je.
U redu je, u redu je Josi. Imam te Josi. Imam te.
U redu je.
To je to.
Hvala gospodine.
- Doktor. - Da, hvala.
Spasio si mi život.
I ti si moj.
Odmah se vraćam, ok?
Hvala ti.
Hvala Bogu koji te je vratio nazad.
Hvala Bogu.
Prevela Ana (Ima još)
Josi i Kevin su napokon stigli nazad u La Paz očekujući da će se tamo sresti sa Markusom i Karlom.
Ali oni nikada nisu stigli. Kevin ih je tražio nedeljama bez uspeha. Nikada ponovo nisu viđeni.
Kasnije je otkriveno da je Karl bio tražen od strane policije i da je turiste vodio na putovanja i ranije.
I nije postojalo izgubljeno pleme Indijanaca kako je Karl tvrdio.
Do današnjeg dana, niko ne zna zašto je on izabrao Josija. Ili zašto ih je uopšte odveo u džunglu.
Josi Ginsberg (Nakon spasavanja, Bolivija 1981.)
Kevin Gejl, Tiko Tudela, Josi Ginsberg (2 dana nakon spasavanja kraj reke, 1981.)
Kevin Gejl i Markus Stam (Pešačenje preko Bolivijskih Andi 1981.)
Kevin Gejl (Pešačenje u Peruu, 1981.)
Markus Stam (Bolivija, 1980.)
Kevin Gejl i Josi Ginsberg (Južna Amerika, 1981.)
Karl Rukprekter (Datum nepoznat)
Kevin je nastavio biti strastven u vezi fotografije i avantura, dokumentovao je svoja putovanja
u zabačene delove sveta. Konačno se skrasio u Izraelu gde živi sa ženom i dva sina.
Nedavno je završio knjigu u kojoj priča o svojim pokušajima spasavanja i iskustvima iz džungle.
10 godina kasnije, Josi se vratio na Amazon, istu onu reku koja mu je skoro oduzela život i učinio ga svojim domom.
Zajedno sa Učupijamona plemenom izgradio je Čalalan, eko lože koje su izmenile čitav region.
I dalje je strastveni avanturista, i dalje obitava na planeti Zemlji.
Za Markusa...
Preuzeto sa www.titlovi.com