www.titlovi.com
Rekao mi je, "Ko god od nas bude ubijen kao mučenik, treba da ide u raj
da vodi luksuzan život koji nikad nije vidio". "Bog je velik", ponovio je.
Niko ne zna koliko će bitka još trajati, ali u zemlji razorenoj siromaštvom,
i nasiljem, jedno je sigurno, biće uvijek onih koji
su spremni platiti konačnu cijenu, da im se čuje glas.
Želite li brošuru? Gospodine, želite li brošuru?
Želite li brošuru?
Gospodine?
U redu onda. Gospođo, želite li brošuru?
Ne, hvala.
Znači, skicirao si odsutnog oca, bipolarnu majku, samoozljeđivanje,
i istoriju pokušaja samoubistva.
Toksikologija probija krov... Jadničak.
Ti si bio osoba koja je potpisala
da je dobro i da može da ide. -Da, jesam.
Što je... -Da, ja...
Travise, ima li nešto što...
Želiš dodati dosijeu? O njenom stanju
ili nekom od simptoma koje je ispoljila?
Znaš li šta me jednom pitala? Pitala me...
Da li mislim da li je moguće liječiti nekome dušu.
Misliš li da li... Možemo liječiti nekome dušu?
Znam. Znam...
Gledam ove ljude preko stola...
I vidim da postoji nešto što nedostaje.
A ne znam šta. -Travise...
Pričali smo o njenom životu, ok? Ne o dosijeu, jer barem jednom
sam htio pomoći nekome u ovom jebenom mjestu. -Travise, teško je
Razumijem. Ali ovo nam je posao. Liječimo bolesne ljude.
I znam da se osjećaš da si nešto mogao učiniti...-Ne... ne. U krivu si.
Ne osjećam ništa. Ne mogu osjetiti ništa.
Ali hvala ti.
Dobro jutro Trevore. -Jutro doktore Bel.
Rejčel... Zdravo.
Ja sam doktor Bel. Kako ti je prošla sedmica?
Dobro. -Dobro.
Na novom si lijeku već...
skoro mjesec dana, trebamo li nešto uskladiti?
Ne. Osjećam se bolje.
Spavaš li neometano tokom noći?
Na skali od 1 do 10
kako ocjenjuješ lazanje od utorka? -7.
7. Zanimljivo. Ja bih dao 8.
Mislim da su bile posebne.
Prije par dana sam bio na zabavi. Popio bih par piva, tabletu,
zapalio cigaretu, ali je bilo kul. -Ok.
I odem u kuhinju, da nađem led i...
Uzeo si i led? -Za moje piće, opusti se.
U redu. -Izvini.
Okrenem se, a tamo stoje Bog i đavo.
Bog izađe na trijem a, đavo stoji iza mene.
Sa velikim rogovima. -Zanimljivo.
I kažem đavlu. Nemaš ljubavi u životu, to je tvoj problem.
Zato radiš to što radiš. Nije mogao da oprosti sebi.
To je poruka. Donesi ljubav. -Čekaj.
Šta je đavo trebao da oprosti sebi? -Moraš ga sam pitati, druže.
Ne Din, ozbiljno.
Zašto misliš da je trebao da sebi oprosti nešto?
Halo? -Zdravo...
Bila sam u gradu i samo... -Ko je to?
Izvini, Rejčel je -Rejčel?
Upoznali smo se u bolnici neki dan...
Odakle ti ovaj broj? -Bila sam u gradu i...
Šetala sam okolo... -Jesi li dobro? Mislim da trebam da vidim nekoga.
Šetala sam i počela je padati kiša.
I nisam se mogla sjetiti šta mi je trebalo.
I onda sam se sjetila.
Ali sam opet zaboravila.
Kako ti je prošla sedmica? -Posebno. -Da?
Veoma posebno. -Želiš li mi ispričati?
Imam neke jake osjećaje. -Želiš li mi pričati o njima?
Ne, ne želim.
Izvini? -Nisam rekao ništa.
Nisi? -Nije tako...
Više je...
Bože... Ne.
Ne? -Ne. -Cjelo vrijeme sam išao gore dole,
gibala su mi se raspoloženja i tjeskoba i depresija,
generalno ja... -Preplavio me plimni val
novih stvari koji su me odveli na mračno mjesto.
Mama mi je preminula...
Bila sam iscrpljena, ljuta i imala sam...
Bila sam iscrpljena...
Čovječe.
Izvini. Izgubio mi se voz misli.
Čini se više da je skrenuo sa šina Treve.
Doktor. U redu Din? U ovoj sam sobi doktor.
Imam pitanje. Zašto ovo radiš?
Trav? Doco? -Radim šta?
Ja pitam. Ozbiljno.
Pametan si ti. Dobro si se sredio.
Možeš da radiš što god želiš.
Ne želim da radim ništa drugo. -Od pomaganja se osjećaš dobro?
Zadovoljni pacijenti. -A da pričamo o tebi Din?
Ne, pričajmo o tebi. Jer sam čuo nešto.
Ljudi su pričali druže. -Prošle sedmice smo...
Pričali smo o tebi na zabavi... -Nije otmjeno, brate.
Ne inspiriše samopouzdanje kod klijenata, zar ne?
U redu Din, počećemo sa radom kad budeš spreman. -Tvoja omiljena.
Tako sam čuo. To je kul. I moja isto.
Din, a da začepiš? -Iako je bila malo gruba.
Ne baš, "Hvala vam doktore Travis", je li?
Ne, Rejčel!
Ne, ne, ne!
Din je jedan od onih pacijenata koji ti se može zavući pod kožu.
Znamo da nije o njemu. -U redu onda.
Možda bi trebali raspravljati o tome kako se ti nosiš...
Ima li nešto posebno o čemu si htjela razgovarati?
Mi mislimo da bi bilo najbolje da uzmeš par... -Mi?
Izvini, nisam znao da je još neko ovde.
Uzmi par sedmica i razmisli... -Par sedmica.
Daješ mi otkaz? -Ne, ne dajem otkaz nikome!
Reci mi. Podnijeću to. -Kažem, uzmi par sedmica.
Šta... Isuse, Trev!
Pokušala sam te zaštititi. Je li tako?
Doktore?
Zdravo, želite li brošuru?
Izvinite, želite li nešto za čitanje?
Želite li da postavite pitanje?
Gđo, želite li postaviti pitanje?
A vi gospodine?
Šta? -Budete li sami ili u boli,
mogli biste doći i pričati sa nama.
Ako želite, večeras imamo sastanak. -Večeras sam zauzet.
Šteta.
Ne mora da bude sad ali podigni jednom.
Biću uporna.
Danas sam otpuštena. -Znam.
Tata je došao u bolnicu i pokupio me. Doveo me kući.
Preuredili su mi staru sobu. Stavili su trofeje na policu.
Kao svetište. Violina.
Svirala sam violinu. -Svirala?
Zašto si prestala? -Htjela sam da vidim mogu li biti neko drugi
osim djevojka koja svira violinu. -Da.
I možeš li? -Ne znam.
Koliko je sati? -Oko 3.
Ne bi trebala da sam ovde, zar ne? -Ne.
Mislim da sam trebala nekog... znaš? -Da. Naravno.
Mora da postane usamljeno slušati svačija sranja.
Ustvari, dođe mi kao predah od sranja u mojoj glavi.
Mislim da to... To je dobra ideja.
Ja sam Tom. Kako se ti zoveš? -Travis.
Drago mi je što sam te upoznao. Prolaziš ovuda? -Da.
Služio sam. Bio sam u Iraku.
Vidio sam teror iz prve ruke.
Vidio sam ono što je bio i šta ga je uzrokovalo. -U ova opasna vremena
Svi ljudi izgaraju od lične boli...
A onda je nanesu na svoj svijet.
Ali, sve to vrijeme nisam mogao prestati misliti
da mržnja koja ubija srca i druge...
Dolazi iznutra.
Najveća laž koju su rekli nakon 11. septembra je da je neprijatelj vani.
Negdje u pustinji, pećini, čeka da napadne.
Ali najmračniji i najstrašniji neprijatelj je koji
zatruje sebe iznutra,
jer ne vidi teror u svom srcu.
Hvala svima. Sad je
vrijeme za važniji dio večeri.
Markus se obavezao da će reći nešto, pa dajmo mu punu podršku.
Jesi dobro?
Prije nego sam došao ovde bio sam ovisnik. Prije nego što sam došao...
svi su krivili mene za moju bol.
Tek kad sam se skinuo sa njega shvatio sam... Koliko loše...
Ne moraš ovo raditi. -Znam. -U redu?
Znam. Znam!
Znam da sam zajebao prilike, ali neću to više dopustiti.
Pokazao si mi toliko puno... O povredama koje su mi nanijete.
I zašto sam bio u boli i postao ovisnik.
I znam da uz tvoju pomoć, i pomoć moga oca i Grejs,
mogu stići dotle. -U redu. Reci im.
Želim da pustim svoj život. Želim ti se pridružiti na farmi.
Tamo je lijepo... Obećavam...
Da ako mi dopustiš, pridružiću se tvojoj porodici.
I štitiću te kao što si i ti mene.
I obasjaću svjetlo svoje savjesti. Obasjaću svoje svjetlo.
Ovo je slika mene, moje mame i mog očuha Glena.
Jedina stvar koju imam iz starog života.
Gori!
To je sve što si trebao uraditi. -Hvala vam. Hvala.
Nešto nije u redu Travise? -Sa mnom jeste.
Ti si naterao sirotog klinca da stane...
Da priča o teškim stvarima ispred gomile beskućnika.
Bez uvrede. -Ti vidiš to tako? -Da.
Jer ja vidim hrabrog Markusa koji govori o tome šta želi biti
i sad ima mjesto gdje pripada.
Treba da te bude sram.
Travise? Travise.
Šta? -Nemoj bježati ako te boli.
Hvala.
Hajde. Učini to.
Učini to. Samo malo
Samo malo. Ne za mene. Ne za njih.
Samo za sebe. Hajde, molim te.
Molim te... -U redu. -Hvala ti.
Ali moraš da uđeš unutra. -U redu. Ovde?
Zatvori vrata. -Vrata se zatvaraju.
Hvala ti. -Bez brige.
5...
Halo? -Halo, ja sam. Travis je.
Kasno je. -Travis.
U redu... -Nemoj bježati ako te boli,
tako mi je rekla. -Šta se desilo?
Tablete, uglavnom. -Koliko si uzeo?
Oko 40. -40?
Možda oko 47.
Travise, gdje si? Reci mi gdje si.
U stanu. Gdje si ti?
Koja ti je adresa? -473...
473 King. -Travise, čuješ li me?
Odmah iza ugla, pokraj crkve... -Travise...
Dolazimo. Samo ostani budan!
Travise... Uzmi gutljaj.
Tako treba... Samo gutljaj...
Jedan gutljaj... Tako je...
Kako se osjećaš?
Nije bitno.
Zdravo.
Ko si ti? Gdje sam ja?
Molim te, nemoj. Gdje ideš?
Halo? Halo?
Imam piće za tebe, druže.
Ne želim ga piti. -Moraš. -Ne želim ga popiti.
Ne želim da ga jebeno popijem. Slušajte me jebeni šupci,
samo se sklonite od mene, u redu? Sklonite se od mene!
Ne želim ga popiti! Tome, šta radiš?
Šta on to radi? Ne želim ga popiti.
Molim vas, samo me ostavite, hoću da idem odavde.
Samo želim da idem odavde! Jebeni kuronjo! Jebote!
Šta radiš!? Mamu vam jebem!
Zašto ovo radiš, ha?
Šta kog kurca radiš!?
Ne želim ga! Ne želim...
Neću... Ne želim ga popiti.
Mamu vam jebem.
Ne želim da ga popijem.
Hvala ti.
Tvoje tijelo ti sudi za tvoju ovisnost.
Kad si kompletna osoba, možeš pojesti čitav obrok.
Jedva čekam. -To tako ide.
Šta tražiš?
Analgetike.
Oksikozin. Cirtrulin. Diazepam.
Vodka. Džin.
Da nemaš možda flašu džina? -Ne držimo to ovde.
Naravno da ne, jer je to zabavno.
Zašto ih uzimaš? -Šta?
Tablete.
Da li se osjećaš dobro od njih? -Ne.
Od njih ne osjećaš ništa. To je genijalno.
To si pokušavao da napraviš kad smo te našli? -Da.
Moji roditelji su bili kao ti.
Ali nisu se mogli razriješiti. -Šta im se desilo?
Morali su otići. -Ostavili su te ovde?
Džej voli sve koji mu dopuste. Bez njega bi bila niko.
Šta ćeš sada da radiš?
Kako to misliš? -Želiš li da se boriš?
Da. -Želiš li?
Da. Želim da se borim.
Jer ako ne želiš, bolje da odmah odeš.
Želim da se borim. -U redu.
Isuse. -Hoćemo li u šetnju?
Jesi li upucao ikog ranije? -Ne.
Pištolji nisu moja stvar. -Jednom prilikom sam
osiguravao kontrolnu tačku. I jedan od momaka...
Nije mi se svidio, a išao je prema nama.
Svi smo počeli vikati na njega.
Govorili smo mu da legne na zemlju. Skinuo je svoju majicu,
i pokazao nam je prsluk sa bombom.
Išao je prema nama sa...
Glupim kezom na licu. Svi vičemo na njega,
ljudi trče posvuda, žene, djeca.
Ali ovaj momak je bio hladan kao špricer.
Narednik se dere na mene, "upucaj ga, upucaj!"
Problem je bio, što nikad ranije nisam nekoga upucao.
Očigledno sam se usrao, tresao sam se i znojio,
i sve uobičajeno kad ti neko kaže da upucaš nekoga.
I dalje laju na mene,
da upucam tog momka. Prilazi sve bliže i bliže
sa glupim kezom na licu. Ležim u prašini,
gledam tog lika kroz nišan,
i odjednom mi sine, da on,
ustvari želi da umre. Eto ti ga.
Izvini. -Ma, u redu je. -Šta mu se desilo?
Ubio sam ga. Temeljito.
Veliki jebeni nered.
Kasnije smo saznali da je bio lud.
Izgubio je ženu i djecu. Nije imao bombu na sebi.
Samo je htio da ga upucamo.
Šta se tebi desilo?
Odlikovali su me. Otišao sam na Tajland.
Navukao se na heroin. Jebao sam puno.
Nisam znao ko sam tri godine. I onda sam se vratio ovamo,
očistio se i sagradio ovo mjesto.
Želiš da znaš još nešto?
Ovo je početak tvog ozdravljenja. Razumiješ?
Da, oče. -Ti? -Ja sam jebeno iscrpljen. Šta si me pitao?
Dođeš nam na prag,
i očekuješ da te spasimo ali, moraš biti spreman na cijelo putovanje.
Nije nam dovoljno što nisi mrtav. Postoje neka osnovna pravila.
Jedeš ono što ti se da, radiš vježbe bez zaustavljanja
i radiš sa ostalima u zajednici.
I pričaš o onome šta osjećaš samo sa mnom ili Tomom. Je li to jasno?
Da, oče. -Da.
Pokaži nam svoju snagu.
Mora da me zezaš. -Hajde, ti si slab. -Začepi Markuse.
Udari Travise. -Ovo se izmiče kontroli. -Hajde Travise. -Udari vreću.
Da udarim vreću? -Samo je udari.
Udari jebenu vreću! Udari jebenu vreću!
Samo je udari! -Udari je Travise!
Hajde druže.
Ne mogu ja to. Neću ovo raditi.
Idi i odmori se, druže.
Treba mi nešto. Stvarno sam bolestan.
Šta kažeš na trčanje? -Nisam to imao na umu.
Da izliječim... Sve moje povrede.
Da budem siguran. Da se osjećam sigurno sam sa sobom.
Da volim... sve. Jednako.
Da nađem radost u svemu. Čak i u boli.
Da budem zaštitnik zajednice. -Da budem moćan.
Da ništa i niko ne naudi zajednici.
Ovo je svrha mog života. -Da dodirnem ljude muzikom.
Da im pokažem izlaz iz boli. -Hajde!
Da hodam crvenim putem u miru.
Kako se osjećaš? -Bolesno.
To je zato jer si bolestan unutra. To ti tijelo pokazuje.
Krio si se iza ovisnosti i nanosio si sebi bol.
Ali ti osjećaji, druže, su samo reklama,
samo omot, zar ne? -Ne razumijem.
Ne razumijem šta govoriš. -Razumiješ li? -Ne, ne razumijem.
Tvoja duša. Razumiješ li to?
Razumiješ li, ili ne? -Mislim da da.
Onda reci. -Moja duša.
Šta sa njom? -Moja duša je bolesna.
Moja duša je u boli.
To je trampa. Bol za slobodu.
Kad sam se vratio iz Iraka bio sam u haosu. U jebenom haosu.
Mislio sam da ću uskoro umrijeti, pa šta je svrha življenja, ha?
Nisam mogao zadržati vezu. Nisam mogao osjećati ništa.
A onda sam jednog dana pogledao i shvatio.
Jebeno sranje! Svi rade istu stvar.
Svi se užasavaju prave istine o sebi.
I još se više boje učiniti nešto po tom pitanju. Da?
Uđi druže, prelijepo je. Hajde.
Kako se osjećaš? -Ne osjećam ništa, stvarno.
Ma hajde, živ si, zar ne?
Živ si? Ne?
A sada? A sada?
Sad? -Šta radiš?
Šta ćeš da uradiš, ha? Čega se bojiš?
Šta ćeš da uradiš jebote? Hajde...
Eto ga! Imaš li mi nešto za reći?
Bježi od mene jebote! -Da
Čekaj Trav. -Ne želim tvoju jebenu pomoć?
U redu. Slobodan si. Uzmi starog mercedesa, nije otmjen
ali će te odvesti gdje želiš. Uzmi ključeve, hoćeš li, Tome?
Mapa ti je u pretincu i samo nas nazovi i ostavi auto
kad dođeš u grad, u redu? -Travise! -Šta je?
Auti su ovamo. -Jebeno sranje!
Jebote! -Daj mu malo više čoka.
Čekaj ovde.
Životna kriza, je kriza duha Travise. Tvoji doktori...
Držali su te od tog saznanja, jer nisu htjeli da ga sagledaš.
Još si do guše u ovisnosti, druže.
Ne znam više ko sam. Ne znam kako da živim.
Zato te Tom i doveo ovde.
Jer u ovom trenutku, ništa te ne drži da se ne raspadneš.
Ali ako osjećaš bol, onda osjećaš pravog sebe.
Da?
Pitaj mene. -Šta da te pitam? -Znaš ti.
Pomozi mi. -Ozbiljno misli.
Pomozi mi. -Ozbiljno misli. -Pomozi mi.
Pomozi mi.
Ovako? Ovako, ha?
Je li ovo igra? Udari vreću.
Eto bijesa. -Bijes?
Odjebi! -Kukavice.
Ja sam kukavica, nisam li? Kukavica sam. Ha?
Kukavica, jesam li? Šta kažeš na ovu kukavicu?
Ovako? Eto ti!
Violina ti je omiljena, zar ne?
Ovo želiš?
Ok.
Hajde.
-Hajde druže. -Hajde druže.
Eto ti bijesa. -Ubij vreću.
Jače. -Izbaci to iz sebe.
Prepusti se Travise! Hajde! -Hajde, navali.
Jače. Jače.
Umri!
Na koga si ljut?
Šta to uzimaš?
Stvari mi se... Počinju nagomilavati...
I osjećam težinu. Dođem kući i teško je,
Ne znam gdje da idem... samo...
Sve se jebeno slaže jedno na drugo?
Ok...
Travise... -Šta je?
Samo ti želim pomoći. -Samo mi želiš pomoći? -Da.
Ti... mi želiš pomoći?
Ma daj. O moj...
Da, smij se, smij se, a ne možeš pričati jebote.
Ne, ne, ne. Koji k...?
Otvori vrata!
Znam da sam sjebana, ali barem osjećam! Ti si kao dijete.
Dijete si i bojiš se, Travise! Jebote! Pogledaj me!
Pričaj sa mnom!
Sjeban si. Totalno sjeban.
Sa kim želiš da pričaš? -Ti si ja.
Šta želiš da kažeš sebi?
Od kad znam za sebe... mrzio sam te.
Uvijek si na poseban način... zajebao sve.
Travise, opet ja. Ne moraš da se javiš.
Znam da slušaš. Nadam se da slušaš.
Reci mi. -Uvijek si se pretvarao.
Ti si folirant. -O Bože...
Znam da si bio uplašeno dijete. Znala sam od kad sam te upoznala.
Bilo je u redu, jer, mislila sam... Nije važno šta mislim sad,
zar ne?
Tako je lijepo ovde.
Kao na vrhu svijeta.
Vidim sve.
Pokušavao sam da pobjegnem.
Trčao sam i trčao i trčao. -Pogledaj me.
Ne želim da te gledam.
Muka mi je od gledanja u tebe.
Gadiš mi se.
I sad je neko mrtav zbog tebe.
Zbog onoga što si uradio.
I šta sad?
Želim da te se otarasim.
Ne želim da budem ispunjen mržnjom,
cijelo vrijeme.
I kad ja odem. Šta ostaje?
Ne znam...
Jednostavno ništa.
Dobro.
Hvala ti. Hvala ti.
Dobrodošao, brate. -Hvala ti.
Dobrodošao, Travise. -Volimo te Travise.
Dobrodošao, Travise.
Hvala.
Ok.
Drago mi je što ozdravljuješ. -I meni.
To je važno za ono što možeš biti. -Da.
I sa kim možeš biti.
Da budem vojnik mira. Da stanem uz Džeja.
Da živim u ljubavi. Ovo je svrha mog života.
Da nađem radost u svemu. Čak i u boli.
Ovo je svrha mog života. -Da dodirnem ljude muzikom.
Da im pokažem da postoji smisao i da ih izbavim iz boli.
Da dijelim sebe. I samo ovo.
Ovo je svrha mog života.
Da oprostim onima koji su me blatili.
Da oprostim sebi.
Ovo je svrha koju je moja duša izabrala za moj život.
Mislim da sam uvijek htio da liječim ljude.
A negdje usput, sam zaboravio na to. Ali mislim...
Da je to svrha mog života.
Kako izgleda? -Vjeruj mi.
Izgleda dobro. -Ok.
Treba da budeš izložen onome šta ti je uradio, i kako se osjećaš zbog toga.
Razumiješ li?
Moraš osjetiti svoj bol. To je tuga puštanja.
I onda više neće djelovati na tebe.
Sad si povezan sa svojim bolom, možeš se sam paziti.
Sad možeš biti sa nekim posebnim čija se duša osjeća kao tvoja.
Hvala ti Džej.
Kako si?
Naučiš mnogo, zar ne? Tek počinjem da vidim
koliko sam se udalji od sebe. I ti si naporno radio.
Mislim da smo u trenutku kad ćemo se početi odvajati sami od sebe.
Osjećaš se kao da... -Kao poziv, zar ne?
Jednom kad kreneš, ne možeš stati. Bio sam tako glup.
Ne mislim da si glup... -U redu je. Znam.
Pokušavam da me ljudi u gradu zavole...
Nikad nisam bio dobar u toj ulozi. Niti si ti.
Zar ne? -Da.
Išao sam na jezero danas. I prošetao sam se šumom.
Predivno je tamo. Sve ovo je predivno.
Ne znaš koliko si isključen dok ti neko ne pokaže.
Pustiš tu osobu... Uzbuđen sam.
Stvarno sam uzbuđen. -Vidio sam tebe i Džeja u šumi.
Ne, nisi.
Markuse.
Travise. -Želim biti sam.
Ne moraš se pretvarati. -Kako to misliš?
Znam da si htio da te pratim ovamo.
Čekaj malo.
U redu je. -Nije u redu.
Sad si slobodan. Možemo biti zajedno.
Mi smo kao dvije kapi iz okeana.
Prestani pričati tako.
Nije u redu. Ništa od ovoga nije.
Nakon svega što smo uradili za tebe.
Nemaš hrabrosti.
Hvala vam puno, dame i gospodo, dječaci i djevojčice.
Zamolio bih vas za pažnju. Večeras je posebno veče,
jer slavimo Markusovu pobjedu nakon duge, teško izvojevane bitke.
Markus je morao preći mnoge prepreke, mnogo demona. -Markuse...
Ali sa ljubavlju, možemo ozdraviti. Zar ne?
Jedno je sjediti tamo i govoriti... -Vrijeme je za polazak.
Osjećam bol. Ali potpuno je drugačije, dići dupe
i uraditi nešto, zar ne? Bol nije neprijatelj.
Ovo nije u redu. -Jeste. Ovde pripadam.
Ako pođeš sa mnom mogu ti naći pomoć.
Markus dobija svu potrebnu pomoć, danas je bio veoma hrabar.
To ste radili? Naterao si ga na seks
i zoveš to... Zoveš to pomaganjem? -Nisam to uradio.
Vidio sam te. -Nisam to uradio.
Želim da to čujem od Markusa.
Markuse, jesi li htio to? -Mislim da si malo zbunjen onim
što si vidio danas.
Da nisam pokrenuo Markusa
izgubili bi ga zauvijek u njegovom strahu, a za to se neću izvinuti.
Neću se izviniti za drastične poteze da izliječim nekoga.
Dovučeš ga ovde, nema nikoga i ništa...
I sad kad ovisi o tebi ti ga razdvajaš.
Terapeuti poput Travisa zovu ovo prenos.
Travis stavlja svoje probleme na mene, jer se ne može sam nositi sa njima.
Još si preplašeni dječak,
očajnički tražiš tatinu pažnju, zar ne? -Ovde nije riječ o meni.
A sad vidimo pravog tebe.
Tako jako želiš ljubav koju nikad nećeš imati, ali loša vijest je da...
Moraš imati hrabrosti da voliš.
Ti si onaj koji ima poremećaj, druže.
Markuse, ovo je trebalo da bude lijepa večer za tebe.
Osjećaš li se dobro? Osjećaš li se lijepo? -Nemoj mi ovo upropastiti.
Moraš otići odavde! Koliko vas zna šta se dešava?
Kome se još to desilo? -Izvinite, osjeća li ovde još neko bijes?
Ko je bijesan na ovog prljavog lažova? -Hajde, budite iskreni.
Ovo je klasičan primjer sociopata.
Mrtav je za sebe, pa će iskoristiti tebe.
Reći će da osjeća tačno ono, što ti želiš da on osjeća,
ali to je sebičnost.
On laže... Ne osjeća ništa.
Džej, jesi li to stvarno uradio?
Markuse? Markuse!
Nosite ovog slabića odavde. Ne znam za vas, ali ja ne mogu
više da ga gledam. -Tome, kako možeš stajati po strani, ha?
Kako možeš čovječe?
Kako možete dopustiti da se ovo dešava?!
Travis je malo ljubomoran. Mnogo boli.
Ali večeras nije riječ o njemu...
Šta radiš... molim te! -Večeras je riječ o Markusu.
O njegovoj hrabrosti. O njegovoj smjelosti.
O njegovoj posvećenosti.
Ti si hrabar čovjek Markuse, pogledaj me, druže.
Vrlo si hrabar.
I želimo ti dobrodošlicu u našu zajednicu. Svi te volimo, druže.
Bravo, Markuse.
Šta se koji kurac dešava? -Odlaziš. Sad.
Hajde.
Tome... -Nemoj... Ne govori ništa.
Brate, hajde... -Nisi mi više brat.
Ti ne postojiš.
Tome!
Molim te? -Tome... -Začepi.
Hajde.
Hvala ti. Hvala ti.
Grejs! Grejs!
Isuse...
Tome, samo vozi! -Spusti pištolj Markuse.
Ne... -Hajde! -Pokreni auto, Tome!
Naređujem ti da smjesta spustiš pištolj!
Lagao si mi. Lagao si mi!
Ne vidiš stvari jasno. Izgubljen si zbog boli.
Stvarno to želiš? -Lažljivče!
Markuse. Volim te.
Ne! Džej! Ne!
Ne! Ne... ne!
Ne! Ne!
Dobro je. -Markuse! -Dobro je!
Neka mu neko pomogne! -Rekao sam da je dobro, skloni se u kurac!
Pomozi mu! -Ne, rekao sam da je dobro! -Markuse...
Nisi ovo htio, zar ne? Reci mi, da čujem.
Reci mi da čujem, da nisi ovo htio.
Nisam htio ovo.
Znam to. Znam da je ovo teško.
Ali biće sve dobro. Markuse, pogledaj me.
Markuse, biće sve dobro. Reci da će biti dobro.
Tako je, biće sve dobro. Biće sve dobro.
Markuse. Markuse. -Biće sve dobro. -Biće sve dobro.
Biće sve dobro. -Biće dobro... -Markuse.
Markuse? Slušaj moj glas.
Pogledaj me.
Daj mi pištolj. Markuse.
Ovako ja... pokazujem svoj bol. -Markuse. Ne!
Mogu mu pomoći. -Skloni se od njega!
Mogu mu pomoći! Mogu mu pomoći!
Ne pomjerajte ga.
Tome, daj da mu pomognem, nemojte ga pomjerati!
Tome, daj da mu pomognem.
Ne mogu zaustaviti krvarenje. -Molim vas, ja sam doktor...
Zatvori jebena usta. -Tobi, ako može pomoći... -Ne! Ne dajte mu!
Travise, dođi ovamo.
Neko treba da pogleda ovo. -Možeš li ti?
Nemam opremu
a neko treba da to pogleda odmah. -Ne. -Ne.
Molim te Džej, dopusti da ti pomognemo.
Vidio sam kako je kad si na kraju.
Ne bojim se toga.
Oni koji su pobjegli... Otići će na policiju.
To je u redu... Živjeće svaki dan znajući da su pobjegli.
Ako kažemo policiji šta se desilo... -Ne.
Znaš šta će uraditi. Ne trebaju izgovor.
Izdani smo.
Travisova bol je prouzrokovala ovo.
Biće uvde uskoro.
Sa njihovim bijesom i prijetnjama.
Bolje da nismo ovde kad dođu.
Volimo te Džej. -Volimo te Džej.
Tome, ne radi to...
Ne!
Izlazi. Hajde.
Sad!
Biti svoja. Pronaći istinu.
Biti majka. Uvijek sam htjela biti majka.
Da se zaljubim. Da budem slobodna.
Biti istinski slobodna.
Tome. -Ne okreći se.
Stani.
Žao mi je.
Put je 3 km u tom pravcu, samo idi. -Tome, šta se dešava?
Ništa nije ostalo. Samo idi.
Jebote... jebote...
Volim te Džej. -I ja tebe jebeno volim, Endi.
Vidimo se na drugoj strani, moj brate.
Volim i ja tebe Bene. Vidimo se na drugoj strani.
Toliko ljubavi.
Šta bi volio reći?
Izvini Džej.
Nisam mogla...
Ali, nadoknadiću ti, hoću...
Pokazaću im patnju kakvu imaju u srcima.
U zemlji slijepih, jednooka djevojka je kraljica.
Volim te Džej.
Hajde. Hajde.
Želim da ljudi znaju da možeš biti realan.
Imali smo nešto ovde. Imali smo to na dlanu ruke.
Živimo kako treba. Onako kako je suđeno.
Otvorite oči, ljudi. -I svi pod grožđem i smokvom će živjeti
u miru...
Tebi u čast, Džej.
Volim te Džej...
Vlak na peronu 7 ide za Kreston...
Molimo vas, odmaknite se. Vrata se zatvaraju.
Pažnja putnici. Ovo je brzi vlak za Kreston.
Prva stanica je Kreston.
Izvinite. Želite li da mi postavite pitanje?
A vi gospodine, želite li da mi postavite pitanje?
Znam da me ignorišete,
ali danas je poseban dan. Danas ćete učiti
kakav ste život vodili...
I kakav udar taj život ima na druge ljude.
Danas ćete učiti o svrsi života.
Da ne slušamo više ulično popovanje?
Vjerujem da je to moja svrha. Hvala što ste podijelili to.
Vjerujem da je naše neznanje i sljepoća učinilo ovaj svijet nemogućim za život.
Isuse! -Ima pištolj.
Džej nas je naučio da vidimo bol u ranama, unutar nas.
I naučio je da vidimo neprijatelja u nama. On je stvoren da ubija ljude
u pogrešnom i nepravednom ratu...
Oštetio ga je duboko... Ali se vratio kući
da učini svijet mirnim za sve...
Vjerovao je da je bol u nama...
I da trebamo pustiti tu bol da sebi podarimo...
Da podarimo sebi slobodu. Razumijete li to?
Da. -Pitala sam, razumijete li?
Da.
Daću vam svima brošuru... I...
Vidjećete da je u svakoj tekst pjesme.
Žao mi je ako nemam dovoljno za sve.
Ako ne dobijete, pogledajte kod osobe do vas.
1... 2... 3...
I svi ispod grožđa i smokve...
Stanite! Morate biti glasniji.
Ok? -I svi ispod grožđa i smokve,
će živjeti u miru i bez straha.
I svi ispod grožđa i smokve,
će živjeti u miru i bez straha.
I svoje mačeve će pretvoriti u rala,
narodi više o ratu učiti neće.
I svoje mačeve će pretvoriti u rala,
narodi...
Pažnja putnici. Ostanite na svojim mjestima.
U redu je. -Izvinjavamo se za zastoj.
Šta radiš? -Tražio sam tebe.
Džeja više nema. -Znam.
Žao mi je.
Moram ih naterati da shvate. -Shvatamo, zar ne? -Drži pištolj na meni.
Svi slušajte šta vam Grejs govori!
Daje vam priliku da naučite istinu.
Je li tako? To radiš? -Prestani!
Prestani lagati! Ti ne vjeruješ ni u šta.
Džej je umro pokušavajući da spasi tebe i sve druge.
Volio je previše. -Ne, nije.
Jeste. -Ne, nije. -Nisam bila dovoljno jaka.
Nisam dovoljno jaka.
Sjećaš li se kad si me upoznala u ovom vlaku?
Bio bih mrtav da nije bilo tebe.
Toliko me boljelo, Grejs. Učinio sam nešto pogrešno.
Nešto stvarno pogrešno. Prouzrokovao sam toliko štete.
I bio sam uplašen. Kao što si i ti.
Nisam više htio živjeti.
Ali ti nisi nikad odustala od mene, zar ne?
Svi su otišli. Tom.
Markus, moja mama. -Znam,
ali oni nisu hrabri kao ti. -Želim da budem sa drugima sad.
Želiš biti sa njima. -Da. -Želiš biti sa njima?
U redu. Uradimo onda to. Hajde.
Upucaj i mene i sebe, ali uradi to brzo
jer plašiš ove ljude.
Uradi to.
Bila si u pravu. Mi smo kao dvije kapi iz okeana
i drago mi je što sam te upoznao. Zato, uradi to.
Upucaj me. Uradi to!
Ne želim.
Ne želim biti poput njih. -I nisi.
Ti si kao niko, koga sam do sada upoznao.
U redu je. U redu je.
Žao mi je. -U redu je.
Moramo i dalje biti hrabri.
U redu? Budimo i dalje hrabri.
Žao mi je. -Mislim da to moraš reći njima.
Žao mi je.
Stvarno nam je žao. Sad ćemo sačekati policiju da dođe.
Nema metaka u pištolju. Svi će biti dobro.
Sve će biti u redu.
Otkad znam za sebe, mrzio sam te.
Uvijek si na poseban način sjebao sve.
Tako je lijepo ovde gore.
Kao na vrhu svijeta. Vidim sve.
Uvijek se pretvaraš. Ti si folirant.
Pretvaraš se da ti je stalo.
Pretvaraš se da si dobra osoba.
Ali kad se sve svede...
Ti si samo uplašeno dijete.
Tako je lijepo ovde gore. Kao na vrhu svijeta.
Vidim sve.
To bi bilo to. Stvarno ne ideš, zar ne?
Osjećaj je kao noćna mora.
Svako jutro na farmi bi ustali
i rekli jedni drugima koliko volimo svijet i sve u njemu.
A voljeli smo.
Ali, svi su otišli... I...
Ja nisam htjela ostati... Nisam znala šta da radim.
Izabrala si da ne odeš sa ostalima?
Znam da jedna osoba može uraditi nešto hrabro da popravi nečiju dušu.
Inače, šta je svrha?
Mogu li sada ići?
Preuzeto sa www.titlovi.com