Ispričaću vam priču o dečaku koji nikada neće odrasti,
o piratu koji želi da ga ubije, o ostrvu na kom su lutale vile.
Ali ovo nije priča koju ste već čuli, jer ponekad
prijatelji počinju kao neprijatelji, a neprijatelji kao prijatelji.
Da bismo zaista razumeli kako se nešto završava,
ponekad prvo moramo znati kako počinje.
Volim te, sine moj. Volim te, moj Petre.
Buđenje! Ustajte!
Hajde. Tako je.
Mrdajte. Hajde, brzo.
12 GODINA KASNIJE LONDON, 2. SVETSKI RAT
Petre, propustićemo doručak.
Junaci su ustali, sad moraju da jedu!
Tišina tamo! Pojedi to! Odmah!
Neću da ponavljam!
Gde je slaninica? Jedemo je svakog vikenda.
Rat je u toku, Petre. Racioniranje. Budi srećan jer imaš ikakvu hranu.
Oprostite, majko Varnava. -Goni se.
U koliko se kladiš da potkrada sledovanja? -Čuće te.
Ima uši ko u slona. -I zadnjicu takođe.
Vidi. Još praznih mesta.
Nelson i Bili su evakuisani. Srećnici.
Obojica? Kuda? -Ne znam. Nisu bili tu kad sam se probudio.
Otišli kod familije u Kanadu do kraja rata.
I ja bih rado. -Ne budi lud. Moraš da ostaneš.
Jer će naše majke doći po nas? -Tačno.
Primirićemo se ovde. Bićemo odgovorni. I čekaćemo konjicu.
Penjite se na krov i očistite te prljave oluke.
Je li bezbedno, majko Varnava?
Nisam lično testirala. Ne u skorije vreme.
Ali potrebna je sva papirologija da sirotište ne bi propalo.
Sad se penjite!
I, dok ste gore i bliže našem Gospodu,
razmislite o vašim trulim dušama. Dušama koje trule, kao i lišće.
Vidiš? Bio sam u pravu! Potkrada sledovanja!
Gde skladišti hranu? -U kancelariji. Tamo niko nikada nije bio.
Čuo sam da je puna zamkama.
Tišina tamo!
Svi u skloništa! Ne paničite!
Dođi. -Ovo mi se ne sviđa. -Fort Noks. Zmajevo leglo.
Dođi.
Tu stavi ruke.
Treba mi tvoja cipela, druže.
Možeš li... Tiho! -Dobro.
Devetnaest. Dvadeset.
Petar! -U, kako prljava stara monahinja.
Ovo je tako nehigijenski.
Zašto je Bogorodica tako čista?
Šiljo? -Dole! -Šiljane!
Rekao sam ti. Zamka.
To je riznica.
Sto mu gromova!
Petre!
To su zapisi.
Petre!
Tvoji papiri.
Je li od tvoje mame? Šta je napisala?
Ne mogu.
Bi li ga ti pročitao?
Mislio sam naglas.
Moj dragi Petre,
sve što sam učinila, učinila sam jer te volim.
Čeznem za danom kad ću moći da ti se vratim i sve ti objasnim.
Ne sumnjaj u mene, i što je još važnije, ne sumnjaj u sebe.
Ti si izvanredan.
Više nego što možeš da zamisliš.
Obećala sam da ćeš me ponovo videti, u ovom ili u drugom svetu.
Hajdemo!
To je moja privatna svojina! Vratite mi!
Znaš, Petre, svako siroče sanja da je posebno.
Da će njegova majka doskakukati po njega.
Ali tvoja majka neće doskakutati. A zašto je tako?
Jer nisi poseban, Petre. Nisi čak ni poseban na svoj način.
Samo si gadno, malo stvorenje
koje je nesposobna mama napustila i zaboravila da postojiš.
O, ti, mali divljače!
Šake! Obojica! -On ništa nije učinio!
Kriv je za druženje s tobom. Vreme je za batinu.
Hej, Mršavko. Kad su otišli Arnold i Blizanci? -Mislim da su sinoć.
Sva ta nestala deca, testo u njenoj kancelariji.
Šta je Varnava naumila? -Prodaje siročiće.
Znao sam! Hoću reći, ozbiljno? To nije lepo.
Ali ko, pobogu, noću kupuje siročiće? -To treba da saznamo.
Hajde da napravimo plan. Biće zabavno. -To sam i ranije čuo.
Opa! Ko je pustio vetar? Šiljo? -Nikada.
Ovo je bio glup plan. Vraćam se u krevet. Hajdemo.
Laku noć.
Šiljo! -Petre!
Rekao sam ti da će se noćas odigrati. Bio sam u pravu! -Šta?
Idemo ka stepenicama. Kreni!
Šiljo!
Zbogom, Petre!
Ti ideš sa mnom! -Pusti me!
Petre.
Sveti Bože! -Spremite se za isplovljavanje!
Moramo da odemo odavde. -Moramo da skočimo.
Ne mogu! -Moramo! Hajde! -Šiljo!
I idemo daleko!
Hajde! -Prijatelji do smrti! -Petre!
Prokletstvo. Potopila si moju fregatu.
Gospođo. Luftvafe. U unutrašnjosti.
Dame. Sektor 6, sektor 8, sektor 12.
Dolaze! -Paljba!
Spremite se za akciju! -Isučite mačeve!
Ma daj!
Gospođo, u vezi identifikacije neprijatelja...
Letelica podseća na... -Izgovori.
Izgleda kao piratski brod. -Šta reče?
Paljba!
Skidaj se s mene! Nemoj da umreš. Ti si dragocen tovar.
Zaista? -Neko tako misli. -Moja majka?
Uzdižemo se!
Izlazite! Pacovi! Mrdajte!
Požurite! Mrdajte! Hajde!
Pripremite brod za pristajanje!
Dođite, drugari.
Gledajte! Dnevna svetlost. -Hoću da vidim.
Šta je to? -Skloni se, ne vidim.
"Zdravo, zdravo, koliko nisko?"
Je li ovo Kanada?
"Ugasite svetlo, manje je opasno"
"Stigli smo, zabavite nas"
"Osećam se glupo i zarazno"
"Stigli smo, zabavite nas"
"Hej! Zdravo, zdravo, koliko nisko?"
Pevaj!
Kleknite! -Ja ni pred kim ne klečim.
Klečaćeš pred njim. On je pirat kog se svi pirati plaše.
Originalna noćna mora! Čovek zvani Crnobradi!
"I zaboravio sam zašto sam okusio"
"O, da, valjda jer me usrećuje"
"Teško mi je, tako teško"
"Pa dobro, šta god, nema veze"
"Zdravo, zdravo, koliko nisko?"
"S ugašenim svetlom, manje je opasno"
"Stigli smo, zabavite nas"
"Osećam se glupo i zarazno" -Pevajte svom gospodaru!
"Stigli smo, zabavite nas"
Slatka, nežna deco. Vi, koji plačete salivene bisere nevinih suza,
obrišite ih, dragi dečaci. Jer sam vas izvukao
iz životnih okrutnih tamnica i ovim vam dao slobodu!
Ne patite više. Dođite k meni. Kod kuće ste.
Ovde se pridružujete siročićima sa svih strana sveta,
svake rase, vere i boje.
Svake starosti. Vi ste pioniri.
Hrabri osnivači novog društva.
Jer je ovo, lutke moje, zemlja mogućnosti!
Moja pravda je božanstvena. Moji zakoni su tako jednostavni
da ih možete napisati na svinjskom uhu. Zapravo, ja jesam.
Zakon broj jedan: "Oni koji rade sa iskrenom energijom
biće nagrađeni trofejima i slatkišima!"
Zakon broj dva:
"Oni koji ne rade naporno, oni koji se prenemaguju i zabušavaju
saznaće veličanstvo mog neodobravanja."
Dobro me slušajte. Ne znam za sažaljenje
i druge šanse. Nisam milostiv. Ali upamtite,
ne zaboravite da se poslužite gomilama stare zabave!
Hej, dečice, dobro došli u Nedođiju!
Potrudite se malo! Bolje mi nađite piksum!
Jače! Radite napornije!
Sem Smigel, nadzornik. Ne, hvala. Skidaj to.
Izvinite me. Šta iskopavamo? -Niko ti nije objasnio?
Iskopavamo...
ove mališane.
Vilinska prašina, poznata i kao piksum.
Vile su stvarne? -Pa, jesu.
Bilo ih na milione po ostrvu. -Šta im se desilo?
Crnobradi ih je istrebio. -Zašto? -Zbog vilinske prašine.
Znaš, stari piksum. -Šta će mu?
Nemam pojma. Ne zna niko. Nije dozvoljeno da se zna.
Najbolje je da se okaneš toga.
Mrdnite malo! -Prave vile.
Hej, novajlijo,
tek što si stigao na letećem piratskom brodu.
Pravo bi trebalo da ti je veoma fluidan koncept. Na kopanje.
Daj mi svoj pijuk, klinac.
Ruke su ti u neredu jer ti je oštrica tupa.
Slomićeš zglob ako nastaviš tako da vitlaš. -Ja sam Petar.
Koliko si bio ovde? -Oduvek.
Ti je l' znaš zašto toliko žele piksum?
Mnogo pitaš, klinac. Ubijaju za njega, mi umiremo. Kraj priče.
Hvala mnogo. -Ne zahvaljuj mi. Ne zanimaš me.
Nisam ti prijatelj i ne čuvam ti leđa.
Toliko je jednostavno.
Iš, klinac.
Vilinska prašina.
Našao sam. -To je moje! Ne!
Našao sam! -Lopov! Ja sam našao!
Hej, malecni, začepi. -Sklanjaj se!
Daj mi ga. -Ja sam našao vilinski piksum!
Ovaj bauk ga je ukrao! -Rekao je da je on našao.
Što znači da ga je on našao. Jasno? -Kao ožiljak na tvom ružnom licu!
Vodite ga kapetanu! Nered i nekultura.
Sklanjajte se s puta!
Postoji procedura za ovo. Ne biste trebali da...
Začepi, g. Tabla za pisanje.
Da vidimo šta će Crnobradi napraviti od ovog gadnog lopova.
Šta gledaš? Dao sam sve od sebe.
Natrag na posao. Hvala.
Jesi li našao kamp domorodaca? -Oni su nas našli.
Skočili su sa drveća i sredili naših 40 najopasnijih ljudi.
Zatim su nestali u šumi kao da ih nikad nije bilo.
Uhvatićemo ih, kapetane. Za određeno vreme. -Vreme?
Iscedio sam ove rudnike. Skoro da ništa nije ostalo.
Treba mi njihovo zemljište, ali ovi divljaci nastavljaju da napadaju
moje brodove iz skrivenog kampa kog niko ne može naći.
A ipak me uveravaš da će sve biti u redu za određeno vreme.
Nema vremena! Nimalo!
Izvinite, kapetane.
Hej, ho. Predstava mora da se nastavi.
Kako izgledaju rudari? -Prljavo, grozničavo, na ivici kolapsa.
Zašto mora da bude tako teško?
Dakle, od koga ćemo danas napraviti primer?
"Hej ho, idemo!"
"Formiraju pravu liniju"
"Prolaze kroz vetar" -Ne, ne!
Šta se događa? -Šta ti misliš?
Je li sada malo jasnije?
Hrabri junaci Nedođije, gledajte ove izdajice.
Poveravam njihovu sudbinu vašem milostivom nahođenju.
Ovaj varvarin... -Uhvaćen u krađi iz žitnice.
...je uhvaćen u pištanju iz žitnice. -U krađi. -Krađi. -Dvaput. -Dvaput!
Hoćete li da ga poštedite? -Ne! -Ili želite pravdu?
Pravdu! -Da!
Imaju li ikad milosti? -Imaju. -Često?
Idemo!
Ne odgovaraj na to.
Ovaj dečak je bio u našim rudnicima jedan dan
i već se dokazao kao lopov. I kao lažov.
I prevarant. -Nikad! -Pitam,
hoćete li imati milosti za nestašno dete? -Ne!
Ili ćete biti gadni? -Gadni! Gadni! Gadni!
Šteta. Masa ljudi je donela odluku.
Misli o nečemu lepom.
Nek sam proklet. -Ne mogu da verujem! Letim!
Nedođija je san iz kog se nikad ne probudiš.
Jesi li imao takav? Užasnu noćnu moru za koju znaš da nije stvarna,
ali tvoje spavanje je tako teško, tako duboko, tako ukusno
da jednostavno ne možeš da se probudiš.
Daviš se u snu.
Spor san u kom se daviš u mekanom, crnom moru.
Znaš li za to more, Petre?
To je smrt, dečače.
Žagori prema tebi.
Tu završavamo.
Većina nas.
Hoćeš čokoladu?
Detinjstvo nije tako veselo.
U stvari, prilično je zastrašujuće. Slažeš se?
Jesi li hrabar, Petre? -Pokušavam da budem. -Naravno.
Bojiš li se? -Da.
Jesi li ikada pre leteo?
Nisam.
Iza tog zida su divljaci. Imaju prastaro proročanstvo
otkad su kraljevstva vilenjaka vladala ovim ostrvom.
Proročanstvo govori o dečaku rođenom iz ljubavi
između princa vilenjaka i žene čoveka.
O dečaku koji će nestati s ovog sveta
dok ne bude dovoljno star da se vrati i pokrene ustanak protiv mene.
O dečaku, kako kaže proročanstvo,
koji može da leti.
Jesi li došao da me ubiješ, Petre?
Ne verujem u priče za laku noć.
"Ja... Ja."
Obećavam da ćeš me ponovo videti, u ovom ili u drugom svetu.
"Ili u drugom."
Ulazi unutra!
"Ili u drugom."
Hej, leteći dečače. -Da? -Izveo si odličnu leteću predstavu.
Možeš li je ponoviti? -Ko želi da zna?
Naravno da mogu da letim. Video si.
Dobro.
Prisloni uho na onaj zid.
To je zvuk bombe koju sam postavio sa druge strane.
Eksplodiraće za 30 sekundi.
Ako letim, pomoći ćeš mi da nađem majku? Mislim da je ovde, na ostrvu.
Nema pregovaranja, klinac. Bez mene si zarobljen u ćeliji.
A ti si bez mene zaglavljen u ovim rudnicima. -Dobro, onda ćemo pričati.
Samo se skloni od zida dok te nije razneo. -Dakle, šta će biti? -Klinac!
Tik tak. -Dobro, dogovorili smo se, samo...
Leteći dečače?
Požuri! Sklizni dole. Doći će po nas.
Moram da znam tvoje ime da bih ti verovao.
Kuka. Zovem se Džejms Kuka. Srećan? -Ne!
Levu nogu ispred desne, desnu ispred leve.
To je to. Zove se hodanje. Nastavi. -Smi.
Šta čekaš? Nastavi. -Smi! Dole sam! Desno!
Dovraga, Smi, u korpi!
Ne zovi me Smi. -Smi, možeš li da me odvedeš do površine?
Nema koristi. Odatle ne možeš nigde drugde. -Ne danas.
Drago mi je. Bio si pravi prijatelj.
Jednog dana ću ti se nekako odužiti. Sad nas pošalji gore.
Šta koj moj? -Rekao si da ćeš mi se jednog dana odužiti.
Jednog dana, ne danas. Izlazi! -To je vrlo mala formalnost.
Jednog dana može biti danas, ako razmisliš o tome... -Smi! -Da?
Tamo smo se uputili. Nebeska luka.
Žičarom se možemo prebaciti do doka.
Zatim ćeš nas odneti do broda. Važi?
Spusti glavu, klinac.
Kreni! Kreni!
Vidiš? Usidre brodove daleko od dokova da ne bi mogli da se ukradu.
Dakle, želiš da letim od doka do... -Čega? Govori sada ili zauvek ćuti.
Jesmo li trebali da se zaustavimo?
Okreći!
Zaboravi nebesku luku. Moraš odmah da nas odneseš.
Čekaš formalni poziv? Kreni! Odmah!
Bojim se visine! -Šta? Možeš da letiš! -Juče mi je bio prvi put.
Bolje opet leti ili ćemo da padnemo po poslednji put.
Možemo li da se prepiremo kasnije?
Smi! Mač!
Da, to će upaliti, klinac! Popni se i pripreti im!
Okreći!
To je bilo blizu. -Znaš li da upravljaš brodom?
Koliko teško može biti?
Smi! Konopac! -Dobro!
Čisto! -Dečače!
Ovo je mnogo teže nego što izgleda!
Da! Sada plovimo!
Imaš li nešto za reći?
Jedva sam posložio tu tabelu. -Zaboravi tabelu. Pokupi ih kasnije.
Ako dečak stigne do domorodaca, možeš zaboraviti na pobedu.
Sve će biti izgubljeno! -Naći ćemo ih.
Nisu daleko odmakli. -Pa, gde su?
Uhvati dečaka pre divljaka!
Ispred nas!
Smi! Skini mi se s noge!
Mislim da će mi se slošiti!
Zid!
Neka nam neko pomogne!
Okret!
Smi! Podigni jedra! Treba nam jak zalet da bismo izveli skok!
Kakav skok? -Do kuće! Palimo s ovog ostrva!
Ne. Rekao si da ćemo naći moju majku. Ne napuštam Nedođiju!
Ionako nećeš! -Podigni jedra!
Jedra! -Ovo će biti malkice gusto!
Podigni jedra!
Koliko puta... Ne uznemiravajte me dok se podmlađujem!
Da? -Žao mi je, kapetane, ali radi se o dečaku.
Ukradeni brod se srušio u Nedošumi. -Dečak se izgubio?
Da, on je izgubljen dečak. Ali ga traže naši najbolji ljudi.
Okružen sam debilima. Moram li sve sam?
Ne verujete valjda da je ovaj prcoljak onaj. Ne izgleda sposobno.
Ni njegova majka nije izgledala sposobno i vidi nas sad.
Dogovor je bio da nađemo moju majku. Prekršio bi ga. To je pogrešno.
Ne, ti si ga prvi prekršio. Lagao si nas. -Nisam.
Mogu da letim, ali ne svakog dana.
Naš jedini izlaz sa ovog ostrva je u komadićima. Zadovoljan?
Jesam, poprilično. Jer ne želim da odem s ostrva.
Sve ove godine sam protraćio na planiranje o begu. Sve je iščezlo.
Hej! Ne glupiraj se. Ovde nije bezbedno.
Svaki brod ima jednu. -Šta? -Mapu.
Šta ovde piše?
Plemenska teritorija. -Upravo tako.
Po proročanstvu, "Dečak će voditi pleme."
Pa šta? Ne zanima te. -Mene zanima. Nastavi.
Crnobradi misli da je proročanstvo o meni,
što znači da je moja majka odavde i da domoroci možda znaju gde je.
Jesi li lud? Ti divljaci bi te pre ubili nego ti pomogli.
Jesi li sreo nekog? -Nisam. I ne planiram.
Možda su veoma fini. Ne bojim ih se.
Tanka je linija između hrabrosti i samoubistva.
Idem da nađem Plemensku teritoriju. Zbogom!
Neće izdržati ni sat vremena. -Njegov problem.
Ako jeste izabrani... -Ako je to proročanstvo istinito,
veruj mi da nije izabrani. -Ali ako misle da jeste, poverovali bi.
Kladim se da bi bogato nagradili onog ko im ga dovede. -Nemaju brod.
Da, ali mogu da ga nabave. Ko se više od domorodaca borio s piratima?
Oni su jedini koji mogu naći način.
Zapamti, kad nađemo te divne domoroce,
istina ili ne, reći ćeš im da si spasilac.
Zatim ćemo se razdvojiti. Shvataš?
Zašto bi želeo da napustiš ovakvo mesto? Kuda ćeš ići?
Ne znam. Negde malo višlje na lancu ishrane, za početak.
Šta to bi? -Nešto malo višlje na lancu ishrane.
Kuko, prelepo je. Vidiš li? Pirati su topovima pokušavali da nas obore.
Umalo smo pali sa 300 metara u smrt. Dvaput. Brodolom.
A onda vidiš ovako nešto i pomisliš, Vredelo je.
Jesi li siroče?
Moja majka me napustila. Računa se? -Sećaš li je se?
Ne trošim suze na nekog kome nikad neću nedostajati.
Možda joj nedostaješ. Kako možeš da znaš?
Zaista veruješ da ti je mama ovde? -Ostavila mi je poruku...
Da, ostavila ti je poruku. -Samo jer te tvoja nije volela...
Ćuti. -...ne znači da ni mene moja mama nije. -Odmah ućuti.
Jeste li čuli to? -To je bio zaglušujuć krik.
Kako ga neko ne bi čuo... -Pst.
To je Nedoptica.
To takođe. -Šta ćemo da radimo? -Potreban nam je plan!
Trčite!
Umaći ćemo im u magli! Brzo!
Trči, Smi!
Njihova lica su užasna, a njihovo perje dražesno.
Začepi i trči!
Smi!
Petre! -Kuko? Jesi li to ti?
Petre. -Kuko, uhvatili su Smija. -Ne.
Ne brini. Sve će biti U REDU!
Mislim da smo našli domoroce.
Spaseni smo.
Molim vas! Spreman sam za polazak kući.
Ja ću se pobrinuti za ovo.
Dobra vilo, dolazimo u miru. I to sa blagom.
Mogu li vam s ponosom predstaviti...
Pan! Pan!
Smi! Smi! -Molim!? -O čemu pevaju?
Nemam pojma!
Šta se događa? Šta je Pan? -Najhrabriji ratnik našeg plemena.
Naša tradicija je da vam podarimo priliku da osvojite slobodu
pre no što vas ubijemo. -Ubijete? Kako to mislite?
Vi ste naši zakleti neprijatelji, pirati. -Nismo pirati! Čekaj malo!
Dečak je onaj kog ste čekali.
Slušajte! -Vaša šansa za život, vaš najbolji ratnik protiv našeg, Pana.
Pobedite, preživite. Izgubite... -Jasno mi je. Ćao za sada.
Dakle, kako da znamo kad da počnemo?
Smi! -Molim!? -Moramo da im kažemo za moju majku.
Nikog ne zanima tvoja prokleta majka!
Izvini, to je bilo malkice grubo.
U redu.
Vaše visočanstvo, nadao sam se da ćemo biti sami.
Stanite!
Malecki. Nosi Pan.
On je dečak koji može da leti. Video sam. Izvanredno je.
Ovo zovemo Drvo sećanja. Bilo je vreme rata.
Crnobradi je sve uništio u potrazi za piksum.
Ali onda je poglavica sklopio pakt sa kraljem vilenjaka, ujedinivši nas.
Jedne noći je kraljev sin, princ, dospeo na Crnobradov brod.
Njeno ime je bilo Meri, ljubav Crnobradovog života
i njegova najvrednija svojina. Noć za noći, princ je posećivao Meri.
Ali kad ih je Crnobradi otkrio, dobio je nalet besa.
Da bi je spasao, princ je uzeo ljudski oblik.
Ali iako vilenjaci mogu da žive hiljadama godina,
u ljudskom telu mogu samo jedan dan.
Princ je žrtvovao svoj život za devojku koju je voleo.
I dete te ljubavi si bio ti.
Naši su pomogli tvojoj majci da se sakrije u drugom svetu.
I napravili su ti ovaj totem da bismo te prepoznali.
Šta je bilo s mojom majkom? -Vratila se u Nedošumu i borila se za nas.
A onda? -Pirati su pobeđivali u ratu
i vilenjaci su morali da se povuku u skriveno kraljevstvo.
Ostali su tamo, bez Crnobradovog znanja,
dok ne dođe vreme da se okupe i bore. -A moja majka?
S njima je. -Živa je?
Sigurna si? Moram da odem kod nje! Molim te, odvedi me! -Ne!
Moraš da budeš strpljiv. -Ali ona me čeka.
Kraljevstvo vilenjaka je najveća tajna ove zemlje.
Naša dužnost je da ga štitimo.
Pre nego što te odvedemo, moraš dokazati da si Merin sin.
Onaj kog smo čekali.
Kad se treći mesec uzdigne, on mora da leti.
Ako preživi, on je pravi.
Samo trenutak. A, ako umre?
On je uljez. Njegova smrt će biti opravdana.
Tri dana! -Imam ogrlicu, zar to nije dovoljno?
Mogao si da je ukradeš. -Ali nisam. Reci joj!
Oduvek je imao tu stvar. -Koliko dugo ga znaš?
Celog života. -Tri dana. Letenje je glup detalj. Zašto to ne vide?
Ako ti ne veruješ, Petre, neće ni oni.
Ali ako veruješ, i oni će. Obećavam.
Jesi li ti onaj koji misle da si? -Ne znam. -Hej.
Misle da si njihov mesija, da si ovde da ih oslobodiš.
Jesu li u pravu? -Rekoh, ne znam!
Zečevi.
Verujem.
Mogu da letim!
Da je barem Šilja ovde. Znao bi kako da pomogne.
Verujem.
Jesi li video Smija? -Ono što očekuju da uradim,
ne mogu. Pokušao sam. Ne mogu, znači da nisam taj!
Slušaj. -Šta sam ja, dođavola? -Možeš da se sažaljevaš koliko hoćeš.
Ali znati odakle si je pola od znati ko si. To je više
nego što će mnogi od nas ikad znati! -Ali reko si da te je mama napustila.
Lagao sam. Umem ponekad. To se zove biti odrastao.
Barem znaš odakle si.
Rođeni ratnik, naslednik princa.
Znači li to da si taj? Ne znam. Ne znam ni postoji li "taj".
Ali znam da ako nisi taj tip,
i ti si samo ti,
možda je to dovoljno.
Gde je dečak? Odaj tajnu ili ću prosuti tvoju krv.
Nikad neću reći.
Tamo je.
Ne. Čekaj, moja greška.
Prilično sam siguran da je onamo.
Ne! Ne. Prvi put tačno. Definitivno, možda, onamo.
Suština je da smo vrlo blizu.
Pripremite brodove. Biskupe, ubij ga. -Ne! Čekajte malo!
Bolje još nemojte da me ubijete jer imam kraljevski nakit.
Informativno. -Govori. -Nervozan sam, baš ste strašni. -Govori!
Znate li za takozvano izumrlo kraljevstvo vilenjaka?
Govori.
Izvini. Tražio sam te.
Pa, našao si me.
U rudnicima se ne viđa tako nešto. Prelepo je.
Voliš li izlaske sunca?
Šta to radiš?
Mislim da se zove flertovanje,
ali ako moraš da znaš, moguće je da negde grešim.
Nisi kao muškarci iz mog plemena. -Hvala. -Ne, oni su iskreni.
O. -Snažni. Hrabri. -Hrabrost.
Tako nazivate puštanje mog druškana da skoči u smrt.
Leteće čim prestane da sumnja u sebe. -Kako da znamo ima li preostalih vila
i da će doći da pomognu čisto jer leti? -Morate da nam verujete.
Zašto? Vi nama ne verujete. -Postoji mapa do kraljevstva.
Štitimo je životima. -Naravno.
Zašto ne bi bilo tajne mape za tajno kraljevstvo. -Ovo nije igra.
Već si video šta je Crnobradi učinio Nedođiji.
Pretvoriće ostatak u rudničke jame ako ga ne zaustavimo.
Je l' ti iko ikad rekao da imaš prelepe oči?
Vatra na palubi, pripremite se za napad.
Tigrasta Ljiljana!
Promašila si.
Moramo da nađemo Petra!
Upucajte je!
Petre! -Gde je Kuka!?
Sve ovo je zbog tebe. -Ne, Kvahu, čekaj!
Nema na čemu. Hajdemo, sada.
Mrdaj!
Vidi ti to. Princeza, pretpostavljam.
Zapravo, ja sam samo rudar, ali hvala na komplimentu.
Biskupe.
Idi.
Poređajte ih! Ovde dole!
Sve ove godine trošenja naših ruku zbog komadića piksuma,
a sad doznam od g. Smija da znate gde se nalazi planina te stvari.
Lepo kao pita. Reci mi gde je dečak,
kako da nađem kraljevstvo vilenjaka i možda ćeš preživeti.
Smrt je najveća avantura.
Srećno ti bilo.
Svi pozdravite novog ženskog poglavicu.
Princezu Tigrasta Ljiljana. -Živela!
Reci mu. Ubiće te. -U pravu je, znaš.
Dobra ptičica.
Postoji mapa. -Izdajniče. -Nemoj je ubiti. Ima mape kraljevstva.
Kako se usuđuješ da nas izdaš!? -Pokušavam da te spasem!
Neće se ponoviti! -O, neće, garantujem. -Kapetane.
Napred, klinac.
To! -Ubijte ih!
Napad!
NE!
Mogu li da ti kažem nešto? Nikad nećeš naći svoju majku.
Naći ću je.
E, nećeš.
Nikad nećeš naći svoju majku. Znaš li zašto? Jer sam je ubio.
Umrla je od mojih ruku. Od ove oštrice.
Kao što ćeš i ti.
Zatvori oči, Petre i misli o nečemu lepom.
Loš potez, gospodine!
Moramo da bežimo, odmah! -Ne. Moramo da skočimo.
Petre, jesi li dobro?
I ja sam dobro. -Ne obraćaj mi se.
Zbog tebe će biti uništeno sve što su moji ljudi štitili.
I poglavica je mrtav. -Smi je otkucao. -Bio ti je prijatelj.
Kako sam mogao da znam? -Trebao si da znaš. -Žao mi je ako sam pogrešio!
Gde je Petar?
Petre.
Lagala si. Svi ste lagali. -Žao mi je.
Dakle, istina je? -Komplikovano je.
Je li moja majka živa ili nije?
Crnobradi je govorio istinu.
A ti si me lagala. -Da smo ti rekli, odšetao bi od svoje sudbine.
Ko god misliš da sam,
šta god očekuješ da budem, nisam. I ne mogu da budem.
Nisam mogao...
Nisam hteo da gledam kako umireš. -Trebao si da zatvoriš oči.
Crnobradi neće prestati da traži Petra.
Postoji jedno mesto na kom ne bi smeo da traži.
Sirenska laguna? Lepo zvuči.
Dakle, pirati se plaše sirena?
Zbog onog što ćemo proći na putu do tamo. -Da?
Krokodili. Bojiš se?
Ne, gospođo.
Nađite mapu. Nastavite da tražite. -Je li vas Smi zadovoljio?
Rasturite mesto! -Je li Smi slobodan? -Ne, previše si koristan.
Ali... -Smi treba prestati da priča u trećem licu
ili neće biti nijedno. -Da.
Našao sam je. To je mapa kraljevstva vilenjaka.
Pripremite brodove! Moramo da stignemo tamo pre Petra.
Zgrabite baklje, boje se svetlosti!
Jesmo li ih oterali?
Ma daj. Mogu da lete? -Mašite bakljama.
Tamo!
Petre!
Petre! Mislim da ga vidim! -Gde?
Uhvati me za ruku! -Upomoć!
Petre! Šta se desilo?
Šta je to, dođavola? -Ne znam, ali mislim da će ti se svideti.
Moglo bi se reći.
Hej, hej, ne idite.
Proveriću ga. -Budi oprezan.
Ko je oprezniji od mene?
Žao mi je jer ti nisam rekla za tvoju majku.
Ali ni Crnobradi ti nije rekao celu istinu.
Pokazaću ti.
Sirene pune ovu vodu sećanjima. Možeš da vidiš prošlost.
Udahni duboko.
Nema vremena. Crnobradovi ljudi su nas skoro ščepali.
Idi u kraljevstvo vilenjaka. Sakrij se. Čuvaj naše ljude.
Nisi trebala da se vratiš, Meri.
A ipak, eto tu si.
Spremna da umreš za njih radije nego da živiš sa mnom?
Ne. Meri. Ne!
Bila je ratnica. -Velika ratnica. Njena žrtva nas i dalje inspiriše.
Jesi li je znala? -Trenirala me je.
Da li bi bila ponosna na mene? -Da. Veoma.
Šta ako ne mogu da učinim ono što je ona?
Ako ne uspem da ispunim proročanstvo? -A šta ako ne uspeš da pokušaš?
Šta si onda?
Hej!
Morate ovo da vidite.
Trup je malo udubljen.
Vidite one tragove od zuba? Ti krokodili visoko skaču.
Ali kad ga popravim, biće u dobroj formi. -Za šta?
Da nas odvede s ovog ostrva. -Bežaćeš kao kukavica?
Nikad nisam tako razmišljao, ali uopšteno govoreći, da.
I, kuda ćeš otići? -Doma. To je, znaš, tamo odakle sam.
Dom nije odakle si već gde ga osnuješ. -Pomozi mi s tim.
Svako ko je preživeo napad je u rudniku.
Bio sam tamo i ne vraćam se. Ni za šta i ni za koga.
Ako nemaš razlog da ostaneš, idi.
Ostavi nas da umremo. -Ne želim da umreš.
Želim da pođeš sa mnom. -A, ako ne pođem?
Onda je to tvoja odluka, nije moja.
Pa, klinac, izgleda da je stara banda na okupu.
Hajde da podignemo ovaj brod.
Da raščistimo nešto. Ja nisam izabrani
i proročanstvo nije bilo o meni, ako je uopšte bilo stvarno.
Ali jesam sin svoje majke.
I ako Crnobradi želi da uništi sve zbog čega su moji roditelji umrli,
boriću se protiv njega do kraja. Kao što su oni.
Sada me odvedi do kraljevstva vilenjaka.
Upravo kako je poglavica opisao.
Ovo su reči.
Na kom je jeziku? -Verovatno vilinskom.
Mogu da čitam.
Mogu da ga čitam. -Šta piše?
"Proći će jedino princ koji nosi ključ."
Samo to. Zatim neke dosadne rečenice o velikom umiranju.
Znači da nam treba ključ. Onda je sve bilo uzalud.
Ne bih rekao.
"Princ koji nosi ključ." Zar ne shvataš, Petre?
Ja sam... -Ti nosiš ključ. -Zaista?
Imao si ga sve vreme. -Znala je da ću doći. -Da.
Mama je pokušala da zaštiti kraljevstvo dajući ključ sinu.
Ubio sam mamu, ali nisam uspeo i sina.
Zauzvrat, sin ne uspeva da zaštiti kraljevstvo dajući ključ meni.
Mama bi bila vrlo razočarana.
Je l' tako?
Večnost zove.
Živeću zauvek.
Buđenje!
Ustajte!
Tamo smo krenuli. Vilinska košnica.
Uništimo li to, uništili smo ih sve.
Da! Da! O! Dođi!
Hajde. Dođi. Da.
Zove se Zvončica. Mogu da je čujem.
Čekali su te, Petre.
Moraš da odeš odavde! Sve će vas uništiti.
Znam šta mi je bilo namenjeno, ali sam omanuo. Žao mi je.
Žao mi je!
U redu, momci, hajde da ih spalimo! Spalite ih!
Sve ih spalite! -Ne!
Molim te, učiniću bilo šta! Molim te!
Ne preklinji. -Bilo šta. -Ne. Loše je preklinjati.
Gde ti je osećaj za čast, dečače?
Sada klekni.
Rekoh, klekni! -Ja sam sin ratnika i princa.
Nikad ti se neću pokoriti. Ako ćeš me ubiti, onda učini to.
Kako želiš. -Ne moraš ovo da radiš. -Ne moram. Ali baš želim.
Jesam li vam nedostajao?
Zašto uvek on!?
Skoči!
Vratio si se! Mislio sam da te nije briga!
Kao što rekoh, ponekad umem i da slažem.
Hajde! -Ne smem dopustiti Crnobradom da stigne do košnice!
Skreći udesno!
Mogu li da se ubacim?
Moramo da joj pomognemo! Preuzmi volan!
Približi ovog štenca što bliže do njih. -Dobro! -A, onda ću skočiti!
Drži se!
Kapetane!
Ne. -Petre, ne!
Ne.
Gotovo je, dečače.
Dođi.
Ti! Hvataj tu devojku!
Pane!
Mogu da letim! Pogledaj me, Kuko! -U redu, ne moraš toliko da likuješ.
Likuj kolko hoćeš, samo nemoj da me ispustiš!
Idi.
Da bi ga pobedili, to moramo učiniti zajedno.
Čujete li me?
Dobro! Dođite, onda.
Paljba!
Spremni?
Krenite!
Imam te!
Misli o nečemu lepom.
Ne! Dečače!
"Zdravo..."
Petre.
Mama?
Našao si me. -Imam tvoje oči.
Imaš moje srce.
Ovaj trenutak zamišljam celog života, a sada... Volim te, mama. Mnogo.
Ne znam kako toliko može da ti nedostaje neko kog nisi sreo,
ali mi nedostaješ svakog dana.
Svakog dana? -Bez tebe sam opet izgubljen. Šta ću sad?
Nisi izgubljen. Kod kuće si. Na ovom ostrvu, sa ovim ljudima.
Tvojim ljudima. Tvojom porodicom.
Nikad ne smeš da odustaneš od njih, kao što nisi od mene. -Ali mama,
ne želim opet da te izgubim. -Nikad me nećeš izgubiti.
Uvek ću biti deo Nedođije.
I deo tebe.
Volim te, sine moj. Moj Petre.
Moj Petre Pane.
Petre.
Petre? -Mislio si da ću te napustiti?
Nisam nikad. -Jesi li za zabavu? -Da, molim.
U redu, gospodo. Čvrsto se držite. -Petre!
Nemaš konopac. -Imamo dosta tema za razgovor.
Mislila sam da si otišao. -Srce je želelo da ostanem.
Hoćeš li preuzeti volan, molim?
Ne želiš da ideš kući?
Već sam kod kuće.
Je li i on pirat? -Nije.
Barem ne još.
U kom pravcu ćemo ići? -Odredite pravac!
Ko je ovde glavni? -Ja sam kapetan. -A ja izabrani.
Imaćemo dosta vremena za raspravu o tome, leteći dečače.
Kako hoćeš, kapetane Kuko.
Odredite pravac.
Udesno, a zatim pravo sve dok zora ne svane.
Nedođija!
Uvek ćemo biti prijatelji, Kuko? -Uvek. Šta bi moglo da pođe po zlu?
Preveo: NikolaJe
Preuzeto sa www.titlovi.com