www.titlovi.com
LJUBIMAC
Dobro jutro, društvo. Kako je? Bejli, šta ima?
Šta ima? Čui, Votsone, kako je?
Lepo izgledate. Kvini, Raskal.
Hoćete hranu? Smažite to.
Tako je, to je sve što ćete dobiti. Vode?
Kako si? Vidi je. Dobro je, Leksi.
Nazad, nazad.
Veliki psu, veliki psu.
Holi, zar ne? Holi Garling.
Ćao. Kako si? -Ćao, izvini, da li se poznajemo?
Ja sam, Set. Srednja škola Vest Bruk.
Jesmo li išli u razred zajedno? Ja sam godinu stariji.
Nismo se družili, ali znao sam ko si.
Znao si? -Naravno, svi su znali.
Nisam sigurna. -Znači, sada si pisac?
To je super. -Da. Ova uniforma konobarice,
je samo maska. -Ubedljivo je. Hteo sam da naručim sladoled.
Sa ekstra prelivom. -Ne bi bio prvi.
Ovo je moja stanica. -Tvoja? -Drago mi je što sam te opet srela.
Takođe. Ako nisi zauzeta... ...Na kafu.
Evo me.
Nejt, da te pitam nešto.
Da postoji neka devojka, i hoćeš da te primeti...
Jesi li ozbiljan? -Da. -Sranje, ne znam.
Ne znam kakvu igru igraš. Zašto pitaš mene? -Izvini. -Čekaj, sviđa ti se?
Govorimo o devojci? -Da, devojci.
Sviđa mi se. -Dakle, samo budi siguran u sebe.
Čovek koji je siguran u sebe, zna kako da ih nasmije.
Reci im kakav dan is imao. Ponašaj se kao da ti je stalo. Nije to misterija.
Da budem siguran, zanimljiv, da ih nasmejem. Razumeo.
I nemoj više da me ispituješ takva sranja. Ti i ja nismo takvi. -Super.
Set, doktoru Džesupu je potrebna tvoja pomoć. Uspavljuje psa iz boksa 34.
Divan si momak. Ali ako ne možeš da radiš svoj posao,
naći ću nekoga ko može. Jasno? -Ona je zaista dobar pas.
Leksi, stvar je u tome, mi jednostavno...
Leksi, kako je? Hoćeš u šetnju?
Dobra devojka. Uzbuđena si, zar ne? U redu. Idemo.
U redu, dobar si ti pas.
Dobro si? -Da, samo ona je dobar pas.
Dobro je, Leksi. -Ako je želiš, uvek možeš da je zadržiš.
U mojoj zgradi nisu dozvoljeni ljubimci. Strogo su zabranjeni.
Jebeno pronađi novo mesto. -Sa 9 $ po satu? Srećan sam što imam vodu.
U tome je tvoj problem. Nemaš inicijativu.
Radi se o tome da u tvojm godinama još uvek radiš u ovakvoj rupetini.
Ako nešto želiš u životu, to moraš i da uzmeš.
Dakle, šta će biti? Ako je želiš, tvoja je.
Uradi to već jednom. Dobro, Leksi. Evo ga.
Dobar si ti pas. Budi mirna. Dobar pas.
Holi, u koje vreme ručaš? Kada ručaš? Ja ručam u13h.
13h. Ćao.
Sećaš me se? Tako je.
Sto za jednog, dok sam ovde, ali pitao sam se
da li bi htela na večeru kasnije. Ne znam za tebe, ali ja volim morsku hranu.
Voliš? Da, to je sve što jedem. Morska hrana...
Ima jedno mesto, ima jedno mesto...
Ima jedno mesto u Vilširu, po imenu Krab Džoint.
Znaš? Da, mogli bi... Večeras?
Holi, kako je?
Ćao. Bilo gde? -Da, može bilo gde. -Hvala.
Kako si? Ja sam Holi. Poslužiću te danas.
Mora da si pisac. -Molim? -Pisac.
Maskiranje iz autobusa.
Sreli smo se pre par dana u autobusu. Ja sam Set. -Žao mi je.
Moje pamćenje, je ravno nuli.
Znam, samo to što želite da čujete od konobarice. -Ne, u redu je.
Hoćeš li da počneš sa nečim? Predjelo? -Da...
Počnimo... Počnimo sa vodom. A dok se vratiš, znaću.
Voda. Jedna voda, može. -Sviđa mi se tvoja kosa.
Izgleda drugačije nego u autobusu. Lepa je. -Hvala.
Ne bi trebala da se osećaš nesigurna oko toga...
Dobra je frizura. -Zašto ne pogledaš meni,
a ja ću ti doneti vodu. -Da. Pita.
Pita od jabuka.
Kako ide? -Set. -Šta je to?
Set. Zovem se Set. -Kakve je hrana, Sete?
Dobra, kvalitetna. Zapravo, imam pitanje za tebe.
Voliš li Bena Foldsa? Zato što imam karte za njegov koncert,
a devojka sa kojom sam trebao da idem, nije mi devojka,
ne može. Zanima me da li bi možda htela,
da ideš? -Žao mi je, ne mogu. -Ne volim da idem sam na koncerte,
osećam se čudno, tako da možda... Ništa bitno, bez pritiska.
Mogli bismo ići. Ne mora to da bude sastanak niti slično.
Stvar je u tome što već imam momka, tako da... -Nemaš.
Samo ću ostaviti ovo. Hvala što si došao. -Pričekaj na trenutak.
Napolju je čovek. -Da li je zgodan? -Kler, ozbiljna sam.
Ne paranoiši. Nisi zanimljiva, kada paranoišeš.
Nebitno. -Kladim se da je on.
Reci, Erik. -Dušo. -Šta hoćeš? -Isuse, kakav je to stav?
Samo hoću da razgovaram. Mislio sam na tebe.
Da li je opet pijan i žalostan? -Malo.
Sa kime razgovaraš? Imaš nekoga? -Ne paranoiši. Nisi zanimljiv takav.
Dakle, ona noć sa Erikom?
Zaista? Hoćemo li opet ići tamo?
Bio ti je momak 2 godine, ne možeš me ubediti da nije mario.
Ozbiljna sam. Biti sam je nekako usrano.
Treba da zaboravim šta sve je uradio? -Zaboravi, oprosti. Kreni dalje.
Vrati se na staro. -Znaš da ne mogu to.
Za nas.
Neko je popularan. -Šta? -Stavili smo ga u sobu za odmor.
Dobro.
Srećna kučko. Pričaj. Ko je on?
Žao mi je što sam te zvao pijan pre neku noć.
Znaš kako je. -Znam.
Mogu li te poslužiti pivom ili nečim? -Moraš prestati da radiš takve stvari.
Stvari poput... Šta je sad?
Ma daj, ruže? Znaš da su mi omiljene. -Nisam znao.
Sada se već osećam glupo. -Samo 1 pivo. -Treba da idem.
Nije sve bilo loše, zar ne? Bilo je lepih trenutaka.
Da. -Pa zašto ne probamo još jednom?
Zaista ćeš me naterati da kažem njeno ime?
Ovo je jebeno glupo. Imali smo nešto. -Imali.
Prošlo vreme.
Idem na vazduh.
Lepo veče. -Jeste. -Da.
Nisi pušač? -Ja? Ne. -To je dobro.
Nemoj ni da počinješ, to je gadna navika. -Neću. Hvala.
Prijatno veče. -Sviđa ti se cveće?
Izgledaš kao devojka koja voli crevene i bele ruže. Samo pretpostavka.
Gospode. Ti si onaj momak iz restorana. -Set.
Šta radiš ti, pratiš me ili nešto? -Šta? Ne, samo...
Nisam psihopata. Poznaješ me. Išli smo u školu zajedno.
Šta hoćeš? -Neću ništa. Samo da razgovaram sa tobom.
Kada sam te video u autobusu, nakon toliko godina, osetio sam nešto.
Znam da jesi. Ne mogu samo da odem. -Čak te i ne znam. -Upoznaćeš me.
Možeš, da ideš. Mogu li da razgovaram sa tobom? -Ne.
Čekaj. -Ne diraj me! Beži!
Dopusti da razgovaram sa tobom. -Jebi se!
Samo da ti objasnim. -Šta? Pokušao je da me uhvati. -Nisam.
To nije istina. -Odjebi!
Da li te je povredio? -Dobro sam. -Misliš da je smešno?
Erik, stani. Prestani. -Smej se, kretenčino.
Dopusti da rešim ovo.
Odjebi od nje. Nemoj da se vraćaš ovamo.
Možda ako se vratiš istim putem. -Ne, mora biti ovde.
Da li je tvoje ime bilo tamo? Ili neka kontakt informacija? -Šta misliš?
Jebena kučko!
Kler? Jesi li tu?
Ono što sam ti upravo dao je pankuronijum bromid.
To je paralizirajuće sredstvo. Malo peče.
Ne brini, bezbedno je. Testirao sam na sebi.
Šta radiš ovde? -Šefica me pozvala u sred noći,
imam dostavu. -Ne tako brzo.
Upiši se. Dobro.
Izvini. -Šta je to dođavola?
Mislim da je puder za dezinsekciju. Dobro, vidimo se kasnije.
Čuo si to? -Šta?
Nešto nije u redu?
Čuješ nešto? -Tišina.
Čuo si to, zar ne? Taj zvuk.
Ne čujem ništa. Šta je to?
Jebena klima, brale. Sranje uvek ide napolje.
Imam ga. Pokidano je? -Uvek je pokidano.
Celo mesto je usrano. -U redu.
Prekinite.
Dakle, ja sam Set. U slučaju da si zaboravila. -Jebi se.
Tvoj izbor. -Jebi se! -Radim ovo za tvoje dobro.
Sutra ćemo opet pokušati.
Jebi se!
Ćao.
Doneo sam ti vodu.
Evo ga. Pij. Tako.
Diši, diši. Ispravi se. Izvini.
Polako. U redu je. Doneo sam hranu.
U slučaju da si voljna. Voda. Hrana.
Samo polako. To je sve što ćeš dobiti danas.
Čekaj! Nemoj da me ostaviš. -Znam da ti je ovo teško.
I meni je teško.
Ali bitno je da definišemo našu vezu. Uspostavimo neke granice.
Ovo. Ovo ne ide. Tako je.
Vratiću se sutra. Onda ćemo početi.
Ubiće te.
Ali ti to znaš. Možda će izgubiti živce, uplašiti se?
Ili će se možda smoriti. -Ne pomažeš.
Neće mu trebati čak ni pištolj. Treba samo da odšeta. -Prekini!
Pogledaj se. Dopuštaš da te tuče?
To malo patetično đubre? Ako je to sve što je potrebno,
onda možda i zaslužuješ da budeš unutra. -Prekini!
Hoćeš li me silovati? -Ne.
Ubiti? -Nadam se da neću.
Nadaš se da nećeš?
Možda nemam izbora. -A zašto je tako?
Možda neću moći da te spasim.
Šta je ovo, neka jebena religiozna stvar?
Da li ti je Bog rekao da kazniš sve kurve, nešto tako?
To je drugačije spasenje. I, nije. -Znači, ti si samo bolesnik?
Ovako se zadovoljavaš? -Ne radim ovo zbog sebe.
Radim to zbog tebe. Zato što si posebna.
Posebna? -Istina.
Pre nego sam te upoznao, samo sam plivao kroz život.
Kao i svakog trenutka, mogao bih da odlutam. Niko ne bi ni primetio.
Onda si došla ti.
A stvar...
Stvar zbog koje je ovo tako teško, jer sam mislio da si drugačija.
Pametna si, zanimljiva. Kada razgovaraš sa mnom, vidiš me,
zaista me vidiš.
To je ono što si htela da vidim.
Verzija one Holi koja si, kada te svi gledaju.
Ali oboje znamo, da je to laž, zar ne?
Idi dođavola. -To je pitanje. Koja je prava Holi?
Holi koja je izvan, ili ona druga Holi.
Zato što ako čak i postoji šansa za spas, moram je iskoristiti.
Ali ako je to sve, ako nije ostalo ništa za spašavanje,
onda nikada nećeš napustiti ovu sobu.
Šta radiš ovde? Ako te uhvate oko tih tunela.
Neće me uhvatiti, ne idem tamo. -Samo uzmi krpu.
Imamo to mesto, koje smrdi kao pseći izmet. -Sranje.
Ovaj jebeni ortak je smejurija.
Dakle...
Šta ćeš sada uraditi? -Čekaću.
To je dobra devojka.
To je zaista zanimljiva knjiga.
Odličan si pisac, znaš li to? -Ti si lopov.
I šta sada? Odjednom si me provalio.
Bar da jesam. Nisam.
Uglavnom mi je žao zbog tebe. -Tebi? Tebi je mene žao?
Da, taj deo gde govoriš o ljubavi. "Ljubav je samo epitet
za naše biološke imperative." Ne znam. Deluje mi neuko.
Ti ćeš da mi držiš predavanje o ljubavi? Držiš devojku u kavezu.
Mislim da sam konačno shvatio. Svi ti ljudi koji govore o ljubavi
kao da je munja iz neba. Neodoljiva sila.
Znači ti misliš, nikada se nisam osećao tako.
Ali ti ljudi greše. Ljubav nije munja.
Ljubav je, prava ljubav, na njoj treba raditi.
Žrtva. Prava ljubav je davanje svega što imaš nekom drugom.
To je ljubav. -Jebeno me zajebavaš? -Ti ne misliš tako?
"Ljubav je žrtva"?
Znaš ko veruje u to? Ljudi koji mrze sebe.
Koji su sami, depresivni. Baš poput tebe.
Misliš da ja mrzim sebe? -Znam da je tako.
Mrziš sebe toliko, da to ne možeš ni zamisliti
koliko neko može biti sjeban da ti uzvrati ljubav.
Pa si ubedio sam sebe, da je ljubav stvar koju možeš kupiti.
Sve što treba da uradiš je da nastaviš da daješ.
Kao što rekoh, žao mi te je. -Poštedi me jebenog sažaljenja.
Nisam ja ta koja je ovde sama. -Pretpostavljam da nisi.
A kako je Kler ovih dana?
Šta to pričaš? -Ponekad pre nego otvorim vrata,
čujem kako pričaš sa Kler.
Način na koji oponašaš dva glasa. Na početku si me preplašila.
Ne znaš šta pričaš. -Znam više nego što misliš.
Da li je ona sada ovde?
Ne. -Ona nije stvarna.
Misliš da ne znam to? -Mislim da počinješ da zaboravljaš.
Ne paranoiši. Nisi zanimljiv kada paranoišeš.
Holi, ti si bolesna.
Hraniš tu bolest, sve dok je potrebno.
Sve si morao da provališ, zar ne? -Skoro.
Jednu stvar još uvek ne razumem. Dnevnik.
Prvo sam razumeo. Ti i Erik ste se verili.
Ali tu dolazi tvoja najbolja prijateljica, Kler. Prava Kler.
Holi ne može da spava. Holi ne može da jede.
Holi hoće da im se suprotstavi ali je previše uplašena. -Jebi se.
Onda ovo ovde. Ovde postaje zaista zanimljivo.
Dođem kući, a tamo ima nekih 20 poruka od Dvejna.
Pita me, "Gde si, zašto me još uvek nisi pokupila?"
Iako je rekao da će on doći po mene u subotu. Naravno, ja sam kriva za to.
Kada ćeš mi reći? -Šta?
Ma daj, Kler. Znaš ti. -Baš i ne.
Kako si saznala? -Njegov imejl. On ne zna da imam lozinku.
Sranje. -Da. -Šta hoćeš da kažem?
Žao mi je. Bili smo pijani. I nije značilo ništa.
Pa dobro, dok god nije značilo ništa. Molim te uspori. -Neverovatna si.
Znaš li to? -Žao mi je. Nemaš pojma kako se osećam u vezi svega.
Uspori, molim te. -Trebalo bi da si mi najbolja prijateljica. -Ma daj. Isuse.
Ubićeš nas, dođavola.
Gospode.
Dobro smo. Ja sam dobro.
Bićemo dobro.
Dobro smo. Bićemo dobro.
Bićemo dobro. Ja ću biti dobro.
A šta misliš da je to? Priznanje. Ja sam pisac.
Fikcija je ono što pišem.
Zato nisam odmah otišao u policiju. Morao sam da budem siguran.
Mislio sam da te pratim nekoliko dana, ali nisam te dugo čekao.
Bio je to rizičan potez. -Ne. -Čak i za tebe.
Bilo ih je mnogo.
Znaš šta ja mislim? Mislim da si htela da budeš uhvaćena.
Zato si sačuvala dnevnik. Želela si kaznu. -Srećom pa si došao ti.
Ne razumeš, zar ne? Ovo nije kazna.
Pokušavam da te spasem. -Onda uradi to. Spasi me.
Hoću.
Mislio sam ono što sam rekao.
Zaustaviću te da povređuješ druge ljude. Ovako ili onako.
I oskar ide... -Hteo je da me spasi.
Moram ga pustiti da misli kako ima šansu. -Znači sve je bila gluma?
Samo si mu povlađivala?
Igrala se... -Ako imaš nešto da kažeš...
Samo se uveravam da si još uvek skocentrisana.
Nisu mi potrebni beskorisni saveti, Kler. A ne trebaš mi ni ti.
Da? -Šta je? Ništa.
Samo sam radoznao. Zašto si uradila to?
Valjda kada sam videla Erikove mejlove, sve poruke od Kler...
Ne, Kler. To razumem. To je zločin iz strasti ili šta već.
Hoću da znam zašto nisi stala tamo. Zašto si ubila ostale?
Zato što si osećala krivicu zbog Kler, što si se izvukla.
Želala si da te uhvate, zar ne? -Ne, zato što sam mogla.
Ne verujem. -Ne zanima me u šta ti veruješ.
Stvar je u tome, kada neko umre pred tobom, kao i Kler,
to je kao da ti sve odjednom postane jasno.
Poziv u pomoć? -Samo da skratim vreme.
Nemoj da se pretvaraš da znaš ko sam. -Grešiš, znam te.
Znam te odavde. I devojku koja je pisala, imala si snove.
Marila je za ljude. Ona koja se plašila samoće.
Ovo si prava ti. Ne...
Set se malo zaljubio.
Ovo nije u vezi nas. -Ako voliš nekoga, oslobodi ga.
Zar ne ide tako? -Znaš da ne mogu to.
Znaš li šta se desi velikoj beloj ajkuli kada je staviš u akvarijum?
Udara glavom u staklo. Svaki put.
Ma daj. Prestani! Stani, Holi!
Šta ćeš uraditi sutra, kada dođeš, a ja ležim izvrnuta?
Zato što ne možeš samo da odšetaš. Ne sa otiscima po celoj prostoriji.
Ja se ubijem, i ti si gotov.
Nisu mi jasne granice naše jebene veze.
Završi to što imaš pa dođi u kancelariju.
Nešto nije u redu? -Nešto nije u redu? To je pitanje?
Ne razumem. -Boksovi su prljavi. Imamo bube u magacinu.
A gde je Set? Nije ovde, to je sigurno.
Nejt kaže da nisi bio ovde 2 dana. -Gđo Gandi, Nejt jedva...
Nejt radi svoj posao. Ti bi trebao da radiš svoj.
Otpuštate me? -Samo žuti karton.
Ovo ide trajno u tvoj dosije. Još 1 prekršaj i optušten si. Jasno?
Jasno. Ne znate koliko mi ovo znači.
Ovo će ti se desiti kada misliš da imaš kontrolu, Holi.
Ovo će se desiti kada misliš... Ja kontrolišem situaciju.
Evo me. Samo radim neko održavanje. -Nisam pitao.
Set, imam tvoju platu.
Još si tu?
Gde je ostatak?
Nema ostatka.
Ovo se dešava kada se ponašaš kao da imaš kontrolu.
To nije dosta. -Ne odlučuješ ti.
Jebi se? -Da se jebem? Imam probleme zbog tebe,
a ti mi pretiš? Povuci to još jednom, pokazaću ti šta je glad. Jebi se.
Sinoć sam imala san a ti si bio u njemu.
Bili smo samo nas dvoje. Bili smo u kući pored vode.
Mislim da smo dugo živeli tamo, jer su tamo bile fotografije. Naše fotke.
Bilo je čudno gledati ih, jer je nešto u vezi njih bilo ispravno.
Poput ovoga, ceo ovaj svet je san a ta kuća na plaži, to je stvarnost.
Takve bi stvari trebale da budu.
Možda ti mogu doneti grickalice iz automata. -Hvala, Sete.
Sranje. -Prekidač za svetlo je na zidu.
Kako se zoveš? -Nejt.
Slušaj me, moraš pronaći nešto da razvališ ovaj katanac.
Možeš li to? -Kakav bolesnik...
Da li je Set to uradio? -Trenutno za to nema vremena.
Udaraj jače, iz ugla. -Moramo zvati policiju ili nekoga.
Moraš da me izvučeš odmah.
Nastavi. -To i radim.
Ne, samo... Jače. -Ovo je sve sjebano.
Odlično. -Dobro, na tri. Važi? Jedan, dva, tri.
Sačekaj. -Znaš li šta je prava ljubav?
Šta? -Prava ljubav.
Recimo da si voleo nekoga. Ali ona se razbolela.
Jednoga dana neko dođe da je zaustavi i odvede od tebe. Šta bi uradio?
Ne znam, samo hoću da te izbavim. -Uradio bi sve da zaustaviš to.
Sve, bez obzira na cenu, zato što je to ljubav.
Ljubav je žrtva.
Šta jebote?!
Crkni.
Bodeš me?
Smrade!
Iskoristi betonski blok. Pomera se. Hajde, iskoristi je.
Ne mogu. -Moraš. Ne mogu te izgubiti.
Jebem ti!
Ne osećam nogu.
Šta dođavola?
Neka mi neko pomogne.
Gospode... -Hajde, uradi to opet.
Još jednom.
Žao mi je, žao mi je. -Set, moraš me slušati.
Moraš uraditi tačno ono što kažem. Slušaš li me?
Prvi korak je rešavanje tela. Što pre to bolje.
U redu, spali ga, zakopaj, potopi, bilo šta.
Samo ga nosi odavde. Ali prvo se moraš rešiti indentifikacija.
Zubi, tetovaže, otisci prstiju.
Sa otiscima je lako, za njih možeš korisiti rogač.
Nakon vađenja zuba, moraš da ih razbacaš.
U kontenjere, u vodu, bilo gde.
Samo ne sve na jedno mesto.
I onda ostaje samo telo.
Neće stati u krematorijum. -Pa, tako neće.
Hoćeš li da vežbaš govor sa mnom?
Gđo Gandi, Set je.
Izvinite što zovem kasno. Nejt me zamolio da pazim na prednji deo,
dok on reši neke obaveze, a on se još uvek nije vratio.
Ne znam gde je otišao. Laku noć. Izvinjavam se.
Kako se osećaš. Ne znam. Nepovezano.
Kao da se desilo nekome drugom. -Prvi put je uvek najgore.
Nema prvoga puta. To je bila nesreća.
Rekao sam ti. -Znaš šta me je uvek pogađalo? Bila su to pitanja.
U početku sam mislila samo o tome, šta ako je imala ljubimca?
Taj jadni pas samo sedi pored vrata,
čeka je da se vrati kući. Ali sve to nestane.
Što više misliš o tome, više pamtiš delove koje si voleo.
Kako si se osećao. Kao da si kontrolisao svoj život,
po prvi put, kao da ništa nije moglo da te povredi.
Nije tako bilo. -Ali jedini problem što se posle sve vrati u normalu.
Odjednom nisi ništa posebno, ti si samo ti. -Prestani, važi?
A onda počinješ da se pitaš...
Koliko daleko treba da ideš, da bi vratio osećanje. -To nije isto.
Nema sramote u prihvatanju onoga što jesi. -Uradio sam to, da nas sačuvam.
Nisam imao izbora. -Da li si se ikada pitao zašto,
od svih devojaka na svetu, ti si se napalio na mene?
A ti misliš da je to, šta, slučajnost?
Ti i ja smo rođeni za ovo.
Nemoj da se praviš da me poznaješ.
Znam da kada normalna osoba naiđe na ubistvo, ode u policiju.
Ne u Pet Smart. -Kako da ne, "izvinite, pozorniče."
"Vidite onu devojku tamo, konobaricu? Ona je Hanibal Lektor".
"Znate kako ja znam? Provalio sam u njen stan i ukrao njeno sranje."
To će proći? -Znači plan B je kindapovanje?
Jer je jebena alternativa bila sedenje i gledanje kako povređuješ nekoga.
Srećom niko nije povređen.
Rekao sam ti. To je nesreća.
Suoči se sa tim. Ovo nikada nije bilo u vezi spasavanja, ti to voliš.
Voliš takvu moć. Da odlučuješ ko živi, ko umire.
Holi, nije prekasno. Mogu da te spasim.
Molim te. Mogu da te spasim.
Možda ne bi trebao da me spasiš.
Možda bih ja trebala da spasim tebe.
Nemoj.
Pomozi mi, hladno mi je. Ugrij me, molim te.
Možeš li mi pomoći, možeš li me ugrejati?
Mislila sam da me voliš.
Volim te.
Vratiću se čim budem mogao.
Ovo je detektiv Mira.
Nešto nije u redu? -Možemo li razgovarati negde?
Dakle, vi radite sa Nejtanom? -Da.
Kada ste ga zadnji put videli? -Mislim da je bilo u sredu uveče.
Pitao me je da pripazim na prednji deo, dok on obavi nešto.
Šta da obavi? -Nije rekao.
A to bi bilo u... Koje vreme?
21:00h, 22:00h. Tako nešto.
Izašao je od napred? -Da.
Prednja vrata, sigurni ste? -Da, zašto?
Stvar je u tome, da prednji ulaz radi po sistemu bez ključa.
Kao što znate, pamti svaki ulaz i izlaz.
Hoćete da pogađate vreme kada je neko zadnji put otvorio vrata?
Bilo su 04:00h. A vi ste rekli je bilo 21:00h ili 22:00h.
Čudno je, zar ne? -Ne, možda sam pogrešno zapamtio.
Mogao je otići na spoljašnja vrata, ili utovarne rampe.
Utovarne rampe? Naravno, trebao bih to proveriti.
Vi i Nejtan ste prijatelji? -Radili smo zajedno. Bio je dobar momak.
Sve dok nije pokušao da vam namesti otkaz? -Šta, nije bilo tako.
Nejt i ja smo bili prijatelji. -Sada ste opet prijatelji.
Ili ste bili prijatelji. To je drugi put da ste rekli to.
Znate kako kažu, prvi put je zabuna, drugi put je priznanje.
O čemu se radi? -Standardna procedura.
Tražio je da ga zamenite, sreda veče, u 21:00h ili 22:00h?
Rekao je gde ide? -Da se nađe sa nekim. Imao je poziv. -Prvo što smo uradili
bila je provera poziva. Zadnji razgovor je imao sa devojkom.
U 17:32h tog popodneva.
Ćao.
Moraš nešto jesti.
Hajde.
Hajde, nemoj to da mi radiš.
Znam šta radiš. Neće moći tako.
Pričaj sa mnom, molim te.
Gotovo je.
Ne razumem. -Ako mi ti ne možeš pomoći,
ako mi ne možeš dati, ono što mi treba, ne može niko.
Reci mi šta ti treba.
Znaš odgovor. Ti si me stavio u kavez.
To nije ljubav, to je posedovanje.
Nisi mi dao ništa.
Samo si uzimao. -Ne mogu te pustiti.
Znaš to. -Nisam to tražila. -Šta onda? Šta hoćeš?
Dokaz. -Dokaz?
Prst. -Šta? Prst?
Moj prst?
Ne, ne, ne.
Ovo je sjebano. Zar ne vidiš to? Ovo je skroz sjebano.
Ne. Pokušavam da te spasim. -A ja pokušavam da te pustim.
Ne možeš to tražiti od mene. Neću to uraditi.
Mislila sam da sam jedina.
Čak i kada sam bila dete, znala sam. Ako ikada saznaju,
moja porodica, prijatelji...
Kada bi znali šta sam zapravo bila, pobegli bi drugim putem.
I naučio si da se... Uklopiš, da odglumiš.
Nakon nekog vremena, ni ne primetiš koliko si zaista usamljen.
Ali onda... Naiđe neko, neko poput tebe.
Čak i ako on to još uvek ne zna.
Odjednom, počneš da misliš možda ne mora da bude tako.
Možda ne moram da budem sama. I onda pustiš uže.
Jer ta osoba neće dopustiti da padneš.
Uhvatiće te. Znaš to.
Bar je to ono što govoriš sebi. Celim putem dole.
Nemoj da se vraćaš. Ako sam ti ja samo to, ako sam ja samo ljubimac.
Onda nemoj da se vraćaš po mene.
Ako uradim to, onda ćeš mi verovati?
Da.
Ovo je pogrešno. -Ti me voliš. Nema ništa ispravnije od toga.
Skoro si uspeo.
Otvori vrata. -Šta to radiš? -Otvori jebena vrata.
Već si izgubio prst. Koliko si još spreman da izgubiš?
Odmakni se.
Čekaj, šta to radiš?
Verujem ti.
Veruješ?
Da li...
Spasio si me. Naravno da te volim.
Ali znaš šta to znači.
Ne ostavljaj me.
Gospode.
Radila si na tome godinama. -Znam, ne kažem da nisam uzbuđena.
Divno je dobiti taj poziv.
Kontao sam da ćeš biti više uzbuđena u vezi toga.
Velika je stvar, izdati knjigu. -To je samo "Vaniti Pres" nije "Njujorker".
Zajebi to, svakako je odlično. Ponosan sam na tebe.
Mislila sam, da ti se čak ni ne sviđa moja priča. -Sviđaš mi se ti.
Možeš li mi dodati telefon? -Da.
RAZMIŠLJAM O TEBI CEO DAN... NAZOVI ME.
Izvoli. -Hvala, dušo.
Ćao.
Imala sam još jedan loš dan sa Erikom.
Još uvek se zeza sa drugim devojkama.
Jutros sam ga skoro povredila. Ali onda sam pomislila na tebe.
I na to koliko me voliš. I šta radiš za mene.
Onda se osećam bolje.
Preveo: Alex86
Preuzeto sa www.titlovi.com