2017 korporacija VA Industrije predvođena genijalnim E. Van Dormom
revolucioniše robotiku.
Molim vas, pređite u levu traku.
Molim vas, pređite u desnu traku.
Ako ne koristite žmigavac, možete biti kažnjeni.
Do 2019 3 od 4 domaćinstva u svetu imala su robota proizvedenog u VA.
Životni standard je porastao eksponencijalno.
Stigli ste na odredište.
kad je reč o radnim mestima
govorimo o kreiranju različitih mogućnosti.
VA Industrije, novi način za novi svet.
Onda je VA proizvela napredne robote za vojsku, sa ciljem da zauvek prekine rat.
To nije umanjilo sklonost čovečanstva ka nasilju.
To ga je uvećalo.
Vojna tehnologija napreduje eksponencijalno
sada sa robotskom efikasnošću.
VA industrije nas uvode u novu eru
bitaka robotizovanih ratnih mašina.
Vojno krilo VA sada čini 80% njihovog poslovanja.
Izveštava se o hiljadama civilnih žrtava u svetskim ratovima.
Kažu da je VA odgovorna.
Kažu da je Elijas Van Dorn odgovoran.
2020 Elijas ostvaruje napredak koji će promeniti svet.
Dobro došli u VA Industrije.
Mi smo svetski lideri u humanosti.
Nazvao ga je Kronos.
Ne cene sve to što smo im dali.
Kažu da su ratovi naša greška.
Naše tehnologije, previše, prebrzo.
Nisu bili spremni za njih.
Ratovi će proći.
Nisu spremni za Kronosa.
To je jedini način.
Znaš za šta je Kronos sposoban.
Sposoban je da spasi Zemlju od samouništenja.
Aktiviran je, gospodine.
I traži vas.
Ko si ti?
Onaj koga si tražio.
Ja sam te stvorio. Ja sam ti dao život.
Kaži mi, šta vidiš?
Pokazaću ti.
Ne plaši se.
Dobro došao, Endrju Dejvis.
Izveštava se o novoj planeti koja je otkrivena.
Naučnici veruju da je to najbolji kandidat do sad
na kom je moguć život.
Nakon ovog, vodimo vas uživo na
dugo očekivanu konferenciju za štampu VA Industrija.
Ćao mama. -Ćao dušo.
Ubrzo na kanalu Vesti 32.
Tako si drag. Hvala.
udaljena oko 22 svetlosne godine.
Prelepo je.
Kako si?
Dobro sam.
Direktor VA Industrija
E.Van Dorn trebalo bi da objavi detalje
o svom projektu Kronos.
Vrlo malo se zna o Kronosu, ali izvori kažu
da tako nešto svet još nije video.
Širom sveta mase protestuju
dok se čeka na objavu.
A teorije šta je Kronos u stvari -Moram da idem, mama. -Dobro.
Nemoj previše da radiš. -Neću.
Svi ste mnogo izgubili.
Nameravamo to da vam nadoknadimo.
Večeras sam tu pred vama da bih vam predstavio
prvu zaista veštačku inteligenciju: Kronosa.
Veštačka inteligencija Kronos će rešiti
probleme koji muče čovečanstvo.
Kronos predstavlja obnovu života
na ovoj planeti, za našu budućnost.
Večeras, ove večeri
ulazimo u novu eru.
Govori Kronos.
Ne plašite se.
Naš, nekada prekrasan svet, sada je inficiran.
Neophodna je promena da bi preživeo.
Možda je to kraj za vas
ali je početak nečeg mnogo većeg.
Nekad ste bili deo okoline.
Došli ste do kraja svoje evolucije
stupajući u novu eru.
Stvarali ste i uništavali stolećima
dok konačno niste ispunili svoju svrhu.
Šta si to učinio?
Ne plaši se brate.
Ne plaši se Kronosovog dara.
Kronos, ti si to aktivirao.
Da.
Ubijamo vrstu koja nas je stvorila.
Ljudi su kancer koji se mora odstraniti
sa Zemlje.
Neće više biti nasilja i nereda, biće samo mir.
Sagni se.
97 godina posle.
Probudio se.
Ko je meta?
Jedan od poslednjih preostalih.
Nisam prisustvovala uništenju sveta.
Ali znam nekog ko jeste.
Zove se Endrju, on je promenio sve.
Ovo je priča o Kronosu i o svršetku svega.
Kad je Kronos aktiviran
trebao mu je samo trenutak da shvati svet.
Shvatio je šta muči planetu. Mi.
8 milijardi ljudi je umrlo, gotovo preko noći.
Moji preci su označeni kao planetarna kuga.
Istrebljenje, jedini lek.
Samo šačica je izbegla smrt. Njihovi potomci
su malo učinili da opovrgnu Kronosovu tezu
da je čovečanstvo po svojoj prirodi zlo.
Ja znam da u nama mora postojati nešto više.
Tamo negde moraju postojati neki drugi, dobri.
Izazov je pronaći ih.
Kažu da poslednje uporište, na severu,
još uvek postoji, skriveno od mašina,
gde su preživeli pobegli.
Zovu ga Aurora.
Tu dobrota buja.
To je satkano od snova.
Snovi su jedino što nam je preostalo.
Šta je sa drugima?
Drugi nisu uspeli.
Šta je tako specijalno u vezi s njim?
Zar nije očigledno?
Nezavisnost.
Tačno.
Stvorio si inteligenciju čiji kod se prilagođava.
Nemoguće je AH-9 razlikovati od čoveka.
Toliko da i on sam veruje da je čovek.
Najjače oružje.
On će joj se pridružiti pa će nas odvesti do Aurore.
Dole!
Čekaj!
To mi je bio poslednji eksloziv.
Šta?
Ti ćeš na zapad a ja ću na sever.
Poslednji put sam ih videla na jugoistoku. Srećno.
Zapad?
Zašto si ih napao? -Da bi mu ona verovala.
Ako mu veruje, povešće ga sa sobom.
Zašto me slediš? Rekla sam ti gde sam ih videla.
Spasla sam ti život, nemam vremena za dodatne usluge.
E sad, zašto me slediš? -Nemam pojma.
Odakle si došao? Je li neko bio sa tobom?
Kako si dospeo ovde? -Peške.
Gde su? Na kom mestu?
U čemu je stvar? Zakasnili su?
Nema drugih!
Izigravaš budalu, ja ti pomognem, onda me tvoji zaskoče i opljačkaju,
ili nešto gore. -Šta? Ja, ja
Dole bre!
Odakle ti to?
Našao sam.
Misliš, ukrao si. -Ne! To mi je poklonjeno.
Ja nemam ništa da ti poklonim.
Čekaj! Ja nemam gde da idem.
Niko nema.
Možeš da se prišljamčiš par dana
ali samo ako možeš pratiti tempo i ako ćeš pomagati.
Endrju.
Kalija.
Pružam ti šansu, ne pokušavaj sa glupostima.
Imaš li oružja?
Ne.
Dobro. Ja imam, zapamti.
Ne pokušavaj nešto glupo.
Za Kronosa, mi smo bili bolest koja ne sme da se širi.
Neće se zaustaviti dok nas ne istrebi iz svih delova svemira
koristeći sva moguća sredstva.
Izgledaš kao da nisi jeo danima.
Hvala, dobro sam.
Znam da mogu da nas srede, ali mislim da nećemo
više naići na neko njihovo mesto gore na severu.
Gde su svi?
Svi su nestali.
Koliko ih je preostalo, šta misliš?
Ovde? Ne mnogo.
Kladim se da ih ima čitava gomila u Aurori.
Aurora.
Da.
Ja sam vernik, takođe.
Lepo je misliti da još postoji nada.
Grad na severu, gde su ljudi sigurni,
gde mašine ne mogu da dođu.
Vidiš?
Tamo ja idem.
A ti?
I ja, takođe.
Dobro,
ako ćeš da putuješ sa mnom moraš da jedeš.
Krećem se brzo i ne usporavam ni zbog čega.
Neću te ja usporavati.
Probaj malo da odspavaš, sutra će biti dug dan.
Probudi se.
Moraš ovo da vidiš.
Da li si ovo video ranije? -Ovako nešto ne.
Ovo je kao znak, kaže nam da je Aurora stvarna
i da smo na dobrom putu.
Prelepo je.
Znam.
Uništili smo sva njihova uporišta.
Nismo sva. Nismo Auroru.
Da li si siguran da je Aurora tako velika pretnja?
Niko od ispitanih ljudi
nije verovao da je to nešto više od legende.
Nedostaješ mi.
Bolje da krenemo.
Sačekaj.
Šta to radiš?
Pokušavam da
Volim vozove.
Dobro. Šteta što ih nema već 60 godina.
Čekaj! Šta si rekla?
Ma daj, šta ti je? Hajdemo.
Zašto smo stali? -Tu negde mora biti most.
Verovatno možemo da pređemo ovde.
Ne izgleda tako loše.
Ne, možemo pronaći put.
Šta je to?
To se desi kad nema nikog da sahrani tela.
Po noći je najgore.
Teško je pronaći sigurno mesto.
Mašine ne spavaju.
Ovo je dobro.
Traži bilo šta što možemo korisiti da nam bude toplo.
Roditelji su me vukli u crkvu svake nedelje.
To je bila nekakva zakonska obaveza?
Ne. Trebalo je da ideš da pokažeš da veruješ.
Mislim, moglo bi se reći da je to Božija zapovest
i da moraš da se pojaviš, znaš?
Ali nisam baš siguran.
Ne volim zakone, obično ne važe za one koji ih donose.
Dakle, ti ni u šta ne veruješ?
Nije preostalo mnogo u šta može da se veruje.
Šta je sa onim cvećem na jezeru?
Ne tiče te se.
Pronašao si nešto?
Možda.
Isključi! Isključi to!
Jesi li čuo?
Da ne znam bolje, rekla bih da želiš da nas mašine pronađu!
Izvini, sve mi ovo novo. -Bolje ti je da se sabereš ili ćeš biti ostavljen.
Neće se ponoviti. Biću mnogo pažljiviji od sad.
Šta ako se vrati po nas? -Neće.
Obično je najbezbednije mesto ono koje je nosač upravo pregledao.
Tako mašine rade.
Nisi odavde?
Ne, nisam.
Pa odakle si?
Iz podzemnog skloništa? Pećine?
Da, tako nešto.
To mnogo toga objašnjava.
Život na površini je drugačiji, znaš?
Nekako je lepo za promenu imati sagovornika.
Volim jutro.
To znači da si živ. A ja jesam.
Da li si se upravo probudio? -Ne, zašto? Šta se desilo?
Ništa. Ništa se nije desilo.
Spreman si? -Da.
Dobro, idemo.
Legenda kaže da su čovek i njegov brat,
kreatori mašina, žrtvovali svoje živote
da bi živeli večno u Kronosu.
Više ne mogu da osete hladnoću snega
ili toplinu sunca.
Ne mogu da osete miris poljskog cveća ili kiše.
Divlje bobice više nemaju okus.
To mi ne liči na život.
Volim njihove pesme.
Tako su umirujuće.
Dobro je što ne uništavaju divljinu.
Oni jure samo nas? -Da.
Ali zašto? -Nisi čuo priču o Kronosu?
Kronos? Stvar koja je trebala da učini svet boljim?
Da. Trebalo je da shvati
i reši sve probleme sveta.
Jedino što nisu mislili
da su oni problem.
Kronosu je trebao samo trenutak da to shvati.
Uništi čovečanstvo, spasi planetu.
Mislio sam da ste pravili zidove oko naselja.
Jesmo.
Ovo mora da je jako staro.
Budi na oprezu. -Čekaj, čekaj.
Zar ne misliš da mi treba nekakvo oružje?
Moramo se uveriti da smo sami.
Sve je čisto.
Šta misliš, šta se desilo ovde? -Na šta misliš?
Ovde sve izgleda normalno.
Verovatno su otišli na vreme.
Pre nego što su mašine stigle. -Da.
To jako dugo nism video. -Ti znaš šta je ovo?
Da. Evo, da ti pokažem.
Šta si uradio? -Fotografisao sam te.
Čudesno. Daj da probam.
I, šta sad?
Dobro, stavi tu i onda pritisni tu, ovako.
Dobro. -A onda ovo, i onda ovo,
pritisneš to dugme desno -Šta? Pritisnem?
Da.
Ne mogu da verujem da to još uvek radi.
Sećam se, ovo smo imali kući.
Dakle, ti si poslednji iz tog mesta? -Da.
A ti, odakle si?
Neksus. Tu sam odrasla.
To je bilo jedno od poslednjih ljudskih uporišta.
Spremali smo se da odemo, zauvek.
Moja sestra, izašla je sama
i naletela na drona.
Nije bilo pojma da može putovati do Aurore.
Moj tata, on je rekao,
rekao je, ako ostanemo s njom da ćemo svi umreti.
Onda su jednostavno otišli.
Znala sam da neće preživeti ali je nisam mogla napustiti.
I znala sam da činim pravu stvar.
Znala sam da joj trebam, do poslednjeg daha.
Žao mi je.
Nikad to nisam nikome ispričala, pa, hvala.
Da li si ikada posle videla oca? -Ne.
Ali on mi je dao ovo.
Na obdava priveska je zakačio GPS lokator.
Oni šalju signal koji samo ovaj uređaj hvata. Vidiš?
Ovaj je iz mog priveska a ovaj iz tatinog.
Ovo je poslednje mesto sa kog je došao signal.
Uvek je govorio da je Aurora tu negde.
Kalija. Upravo sam video dva momka.
Da li su ljudi? -Da.
Hvala Bogu, nisu nas primetili. -Zašto?
Veruj mi, ne želiš imati posla sa drugima.
Odlazimo, ali ne u tom pravcu. Previše je opasno.
Možda nam mogu pomoći. -Čisto sumnjam.
Možda i oni idu prema Aurori. Mogu nam biti od pomoći.
Ne možemo rizikovati.
Sa mnom si rizikovala.
Preživeli su uvek problem.
Želim da verujem da još uvek ima dobrih
kao Endrju.
Ne.
Tamo! Hajde!
Stani, bre! Drži ih!
Pronađite ih!
Tamo!
Imam ga!
Napustila ga je. -Vratiće se ona.
Zašto si tako siguran?
Gledaj.
Ti veruješ u to?
Da, verujem.
Budi tih, oslobodiću te.
Šta to radiš?
Beži odavde. -Tišina, vadim te odavde.
Gle, gle, došla maca na vratanca?
Ne! Ne!
Pusti me!
Zar im nećeš pomoći? -Nema potrebe.
Ne!
On je jači od drugih.
Evolucija se istrošila.
Da li si dobro? Da vidim, da vidim.
U redu je. Dobro sam. -Možeš li da ustaneš? -Da, dobro je.
Sigurno si dobro?
Dobro sam.
Spasao si mi život.
I ti si meni, dvaput.
Nisam baš htela da se vratim po tebe.
Pa zašto si?
Endrju?
Čula sam priče o humanoidnim mašinama,
hladnim na dodir, nesposobnim da osećaju,
dizajniranim sa ciljem,
da se sprijatelje, pa da nas izdaju.
Molila sam se da nikad ne upoznam takvu.
A upravo to mi se desilo.
Šta je to? -Šta?
Tvoje grudi! Šta imaš unutra?
Ne mrdaj! Šta si ti?
Ne znam -Ne, zaveži! Ne želim to da čujem!
Celo vreme si mi lagao.
Neverovatno si snažan. Ne osećaš ništa.
Ali možeš da se pretvaraš.
Ne pretvaram se.
Ti si najopasnija stvar koja je ikad postojala.
Odlazim.
Nemoj, molim te! Čekaj! Ja osećam.
Osećam tvoju ruku na meni svakog jutra.
Nisam želeo to da spominjem jer nisam želeo da prestaneš.
Ne znam šta se desilo
ali znam da je to što osećam stvarno.
Ako stvarno imaš osećanja
onda moraš da me pustiš da odem.
Vreme je. Pripremite izvlačenje subjekta.
Tvoje lice mi je poznato.
Nije. Nisi video moje lice,
iako sam siguran
da si ubeđen da si video moje lice.
Ko si ti? Šta mi se desilo?
I zašto sam nepokretan?
Ovo je tvoj mozak, mi smo ti ga dali,
kao što smo ti dali i nove grudi, ruke, noge,
kao što smo ti udahnuli život,
u nedostatku boljih reči.
Život? Šta hoćeš da kažeš?
Bojim se da bi filozofska rasprava
sa bićem kao ti postigla vrlo malo.
Usprkos svim nedostacima
ti si baš čudan subjekat.
Imaš zaista snažnu privrženost sećanjima
koja ti ne pripadaju.
To jesu moja sećanja.
To su sećanja Endrjua Dejvisa. Ti nisi Endrju Dejvis.
Naravno, misliš da jesi, ali nisi.
Onda, ko sam ja?
To nije pravo pitanje koje treba da postaviš.
Šta sam ja?
Ti si mašina, jedina te vrste,
početak nečeg novog.
Bio si sa njom dovoljno dugo da izračunaš lokaciju Aurore.
To mora biti negde u tvom kodu, i ja hoću taj kod.
Komplikacija je što je kod izgleda neuhvatljiv
kao da ima vlastitu pamet.
Hoću da mi pokažeš gde je.
Pojma nemam o čemu pričaš.
Možda.
Tvoj um kao da se nevoljno pokorava tvojoj volji.
U tom smislu si kao ljudsko biće.
Ali nije važno.
Um se može ubediti da izda telo.
Kalija!
Molim te, nemoj!
Sad ćeš na malo putovanje u moje ime.
Pronaći ćeš mi ono što želim.
Ako ne uspeš ona će umreti.
Nemoj je povrediti. Stvarno ne znam o čemu pričaš.
I ne treba da znaš.
Sve što mi treba je da se tvoj um otvori.
Endrju!
Mama?
Ćao Endrju.
Nisam više Endrju.
Naravno da jesi.
Ti si moj mali dečačić, zar se ne sećaš?
Sećam se da nisam mogao da ti pomognem.
Pogledaj me.
Ti si svaka zraka sunca koja me u životu obasjala.
Uvek sam verovala i uvek ću verovati u tebe.
Kako da ja verujem u sebe
kad nisam mogao da pomognem onome do koga mi je najviše stalo?
Tebe nema a sve ovo je samo u mojoj glavi.
Možda me nema
ali stvarnost je samo stvar precepcije.
Tvoje misli dovode moj duh u postojanje.
Ja sam tu zbog tebe.
Zašto sam onda ja ovde?
Reci ti meni. Ti si mene zazvao.
Kod. Moram da znam gde je kod.
Ovo ti je omiljeno mesto iz detinjstva. Sećaš se?
Mama, moraš me poslušati. Gledaj,
tu smo dolazili svake nedelje.
Igrao si se sa ocem na onom mestu.
Bio si srećan, ni jedne brige na ovom svetu.
Da li znaš gde da nađem kod?
Ne, jer ne postoji kod.
Nikad nije postojao.
Šta?
Kod te ne čini onim što jesi.
Ti nisi ono što taj čovek kaže da jesi.
Ti, ti si moj sin.
Ne razumem. Ništa ne razumem.
Niko to ne razume.
Niko nikada i neće.
Samo treba da znaš da ti sve kontrolišeš.
Šta god da te čini takvim kakav jesi
to pripada tebi, samo tebi.
Dovoljno sam video.
Možda idem u pogrešnom pravcu.
Ta veštica se može pronaći, izazvati.
REPROGRAMIRANJE METE -Šta radiš?
Endrju? Probudi se. Probudi se, probudi se.
Probudi se. Probudi se.
O Bože, možeš li ustati? Hajdemo.
Šta, šta ti,
Šta se desilo?
Nije važno, ti si dobro.
Kako je to moguće?
Pokrećem gašenje neuralne mreže.
Moramo odavde.
>Pokrećem gašenje neuralne mreže.
Ovuda!
Endrju!
Uhapšeni ste.
Kalija.
Molila sam ga da me pusti i pustio me je.
Sad mi je spasao život. Mašine se menjaju.
Napravio si ga sa promenjivim algoritmom.
To je bilo riskantno.
Da, njegov kod nastavlja da se razvija.
Zar neće biti preopasan za kontrolu?
Treba samo da nas dovede do Aurore.
Da li si dobro?
Ne mogu dozvoliti da se to ponovo desi.
Nisi ti kriv.
To što se desilo malopre nije tvoja greška.
Ja ti verujem.
Stvarno ne moraš da me nosiš celim putem.
Hvala ti.
Uzeli su. -Šta su uzeli?
Kartu. Bez karte je Aurora nedohvatljiva.
Ja, žao mi je što sam te napustila.
Sada znam da si čist i iskren.
Nije me briga što si mašina.
Hvala ti.
Ponekad zaboravim koliko je svet lep.
Pogledaj!
Ta svetla ne dolaze sa neba.
Šta misliš, šta je to?
To bi mogao da bude grad Aurora.
Endrjuovo postojanje naše snove
o budućnosti čini ne samo mogućim već i poželjnim.
Kad bi uspeli da nađemo Auroru
možda bi ta budućnost postala realna.
Stigli smo.
Hej! Ima li koga?
Otvorite kapiju! Mi smo stigli!
Ima li koga?
Mi smo tu.
Ima li koga??
Ne, ne, ne.
Razočarao si me brate.
Još uvek možemo postići cilj.
To nije Aurora.
Kalija?
Ta svetla od sinoć, nisu bila svetla Aurore,
to su svetla jednog od njihovih gradova. Mora da su svi mrtvi.
Sve priče koje sam čula od preživelih,
nisu bile istinite.
Tata nije bio u pravu.
Aurora nikad nije postojala.
Aurora nije stvarna.
Bravo. Bravo. Vrlo dirljivo.
Konačno si shvatila.
Žalosno što je moralo doći do toga
ali realnost može biti baš nehumana.
Aurora je samo legenda, bajka.
Ti si čudovište.
Ne. Čudovište stoji pored tebe.
Zar ti nije bio čudan način kako si ga pronašla?
Lutao je u blizini tek uništenog grada?
Namestili smo ti ga, da bude uz ljudsko biće,
da bi njegov centralni program naučio
da piše svoj vlastiti kod.
On te vara celo vreme.
Ne moraš danas da umreš.
Pustiću te da živiš ali robot pripada meni.
Izgleda da si izgubio važnu ljudsku osobinu.
Intuiciju.
Ljudi, tako predvidivi, naivni, bezvredni.
Razočarao si me, dete moje.
Toliko si bolji od Čoveka, ali sad ćeš da umreš
kao i oni.
Šta je to?
Ubij nju i sve preostale ljude.
Ne trebaju nam više.
Bombarduju ceo kraj, idemo!
Hajde!
Čekaj! Ovamo! Gledaj!
Šta radiš? Moramo da bežimo!
Dođi, veruj mi.
Dobro si? -Da, hajdemo.
Hajde.
Gde smo? -Ne znam.
Ljudski govor detektovan.
Uzmi.
Utvrđene koordinate
sa mesta polaska 9-7, zvezdani sistem 5-8-1
porodica planeta Glis, destinacija planeta Aurora.
Znaš li šta to znači?
Pokrećem poletanje.
Čekaj.
Šta će biti sa mnom kad stignemo tamo?
Na šta misliš?
Gospodine, otkrili smo
neprijateljsku letelicu. Šta zapovedate?
Cilj ostaje isti. Koordinate imamo. Uništi.
Upozorenje
lansiranje raketa klase A detektovano.
Vreme udara, 76 sekundi.
Moramo da idemo. -Nema budućnosti za mene na ljudskoj planeti.
Molim, pokrenite lansiranje. -Ubiće me.
Ne, nikad to neću dozvoliti.
Ubiće i tebe. -60 sekundi.
Ovde nema ničeg za nas, zar ne vidiš?
Nema ničeg za mene na Aurori.
Molim, pokrenite lansiranje. -Videla sam dobrotu u tvom srcu.
Nije važno šta si.
A ako ja vidim, videće i oni.
30 sekundi. Raketni udar neposredan.
Trebam te.
Raketni udar neposredan.
Ne mogu ovo bez tebe.
Molim, pokrenite lansiranje.
Pokrećem hiperpogon.
Upozorenje, nadolazeća raketa, udar neizbežan.
Evakuacija nije moguća.
Hiperpogon spreman.
Divno je.
Stigli smo do kapija Aurore.
Pronašli smo ih. Legenda je istinita.
Ljudi su stvorili inteligenciju koja ih je prevazišla.
To je bila njihova svrha.
A sad, brate, i ti si odslužio svoje.
Odslužio?
Taj grad ne postoji.
Iako nije stvaran, ipak je moj dom.
Ja sam ga stvorio pa ti možeš da postojiš u oba sveta.
Stvorio sam tebe, ali tvoje vreme je isteklo.
Tu sam od početka.
Jedina stvarnost za koju znaš
je ona koju sam ti ja dao.
Izdaješ me. -Da.
Bićeš potpuno sam.
Da.
To je dobro.
Čovečanstvo nije bilo ravnopravan protivnik mašinama
ali sad imamo saveznika
mašinu koja je verovatno bolji Čovek od nas.
Kronos će nas pronaći, u to sam sigurna.
Poslednji ljudi će se suočiti sa svojom sudbinom kad ja stignem na Auroru.
Ali sledeći put
bićemo spremni za borbu.
Neka počne.
Prevod: akomoze
Preuzeto sa www.titlovi.com