www.titlovi.com
TRIDESET TROJICA
Sjajna zabava, Mario.
Lobos! Dodaj mi loptu! Vrlo dobro! -Skarlet, Skarlet!
Ovamo, levo! Idi! -Lobose, ovamo! -Ovde, ovde!
Bravo, Skarlet! To je moja devojčica, moja devojčica.
Mario! -Volim tvoje dupe, Keti.
Već sam ti rekao? Imaš najbolje dupe u Kopiapu. -Lud si!
Hej, Mario. -Hej, Manuele.
Igraj, Kopiapo!
Lučo...
sutra mi je slobodan dan, ali voleo bih da radim.
Nekako... mi nedostaje novca. -Sutra?
Da... znam da te mnogo ljudi pita za istu stvar, ali...
Imaš to. -Samo tako? Nećeš se svađati sa mnom?
Neću se svađati sa tobom.
Hvala mnogo Kopiapo! -Zdravo, Džesi.
Zdravo, Don Hoze. Alekse, našao sam ti posao.
Rodrigo traži nekog da mu pomogne u garaži.
Razgovarali smo prošli puta o tome. Koliko će biti, tata?
50 nedeljno? -Zaljubljene ptičice, već imate snimak ultrazvuka?
Dečak je. -Devojčica. -Dečak. -Devojčica.
Dečak je. -Devojčica. -Dečak, dečak je.
Aleks, razgovaraj sa njim. -Dobro.
Rodrigo. -Kako si, čoveče? -Razgovaro si sa svojim matorim? -Da.
Koliko plaćaš? -50 nedeljno. -50 nedeljno. -Imaćeš bebu.
Sklanjaj svoje dupe iz rudnika.
Neka neko napuni čašu ovom starcu. -Mario Gomez!
Čestitam ti na tvom penzionisanju. 45 godina u rudniku.
Najhrabriji čovek kojeg sam ikad upoznao. -Gomez!
Četrdest šest! -Četrdest šest.
Empanade!
Sir, meso, paprike!
Empanade!
Sir, meso, paprike! -Dobro jutro, Marija! -Empanade!
Dario.
Znam da ne spavaš, bato.
Nije me briga ako nećeš da jedeš. Uvek ću biti ovde.
Još su tople.
Sir, meso, paprike! Empanade!
Džoni, autobus je ovde! -Šta ona radi ovde, Joni?
Sad živiš sa mnom. -Ja sam mu žena, kučko.
Zašto to sebi radiš? Video sam autobus. -Napravila sam ti doručak... -Znam.
Ona voli da kuva doručak. -Skuvala sam doručak.
Marta, nisam rekao da ne želim to. -Momci, momci!
Dolazi Don Djovani. Vidite ovo. -Moramo da nađemo rešenje za ovo.
Hej, Mario. Nisi mogao da nađeš ljubavnicu na drugom kraju grada?
Priznaj, ljubomoran si -Veruj mi, nisam.
Ne. -Volim te!
Još nisi mrtav, Segovija? -Nisam još, pastore.
Idem tamo.
Bolivijče!
Gubitniče!
Rudnik San Hoze 1889.
Pustinja Atakama, Čile 5. avgusta 2010.
DAN 1.
Našao sam ovo na nivou tri. -Pa?
Stavili smo ogledala u pukotine da znamo kad se planina pomera.
To je stari rudnik. Planina će se pomerati.
Ogledala će se razbiti.
Mislim da nam treba zdravstvena provera na platformi. -Da možda...
Platforma je dobra stena. Možemo da eksploatišemo rudnik još 20 godina.
Možda treba da proverimo slabosti unutrašnje strukture planine.
Marko, moj posao je da brinem o bezbednosti tih ljudi.
Ispravka. Tvoj posao, Lučo...
je da obezbediš da ti ljudi iskopaju 250 tona dnevno. -250?
Tvoja kvota je podignuta.
Još ima tako mnogo zlata u planini.
Dario.
U redu, ljudi, danas idemo na dno. Gde je Karlos Mamani?
Ovde sam. -Slušajte svi!
Pozdravite Mamanija, našeg novog momka iz Bolivije. On je kopač kalaja.
Šta kopač kalaja iz Bolivije zna o kopanju zlata?
Elvise, ne danas, u redu? -Razumem.
Tvoji papiri za penziju, Gomez! Dve nedelje i slobodan si čovek!
Potpiši i vrati mi ih, u redu? -Bravo, Gomez!
Lobose, kreni!
Je li to jedini put unutra? -Jedini ulaz i jedini izlaz.
Znam da Elvis nije pisao vlastite stihove, zar ne? -To je bogohuljenje.
Još ćeš mi reći da nije igrao vlastitu igru.
Koliko još imamo? -Oko sat vremena.
Mirno, Lobose. -U redu, tupani. Znate šta da radite.
Mašinska radionica 520 metara ispod zemlje -32 °C
Okupite se. Dario! -Joni, šta je to?
Bolivija! Hej, Bolivija! Kanani, Kačani... Kako ti je ime?
Mamani. -Kako god, dođi ovamo.
Znam, znam. To je ludo, Elvise. -Sklonište 700 metara pod zemljom -34 °C
Uvek traži nevolje. Ustvari, misli da je Elvis.
Rodrigo mi je ponudio posao u njegovoj garaži.
50 nedeljno. Šta misliš o tome? -50 nedeljno? Zezaš se, zar ne?
A bićeš otac? -U tome i jeste problem.
Znaš šta? Pitaš pogrešnog čoveka.
I imam strašan mamurluk.
Ne znam, uvek je ista stvar sa mojim tatom.
Šta je to bilo?
Ovo je ono zbog čega smo ovde. Da, mogu, mogu da osetim ukus.
Bakar i zlato. 1.200 unci po toni. Uzmi to.
Uzmi. -Čolo, stavićeš to u džep za tvoju mamu?
Šta kažeš? -Svi znaju da su Bolivijci gomila lopova.
To je glupo, znaš li? Čile je ukrao ovu zemlju.
Nakon rata 1881. godine. -Ko su lopovi?
...to je bilo 1881, znaš?
Bežite odmah! Bežite!
Šta je ovo dođavola?
Dario!
Alekse, izvuci me! Izvuci me!
Nedaj da padnem! Nedaj da padnem! -Drži se, Dario!
Izvuci me! Rušenje! Rušenje!
Lobose! Kamion! Gomez, hajde!
Izlazite, izlazite, penjite se! -Izvucite me! -Idemo!
Hajde! Hajde, čoveče! Dario! Penji se, Dario!
Trčite! Hajde!
Sklanjajte se! Sklanjajte se! Napolje! Napolje!
Idemo svi! Hajde, Henrikez, idemo!
Izlazite! Izlazite!
Hajde, izlazite!
Držite se svi!
Vukovi! Hajde, idemo!
Hajde. -Idi gore! -Ne, ne idi gore, ne!
Ne, to dolazi odozgo! Dole u sklonište! Vozi dole!
Idite u kamionet!
Čekaj, čekaj, čekajte nas! Joni!
Unutra sam! -Jesu li svi unutra?
Gore, idemo gore! Penjite se! Brže, brže, brže!
Trčite, hajde! Trčite!
Čekajte! Lučo! Čekajte!
Heeej! -Lobose! Uspori! Uspori! -Mario! -Lučo!
Mario, penji se! Pomozite mu da se popne!
Mario, trči! -Penji se, Elvise!
Bolivijac! -Ulazi, ulazi! Brže, brže!
Hajde, čoveče! -Bolivijac je pao!
Zaustavi! Lobose! -Lučo! Stani! -Šta je to?
Bolivija, hajde!
Hajde! -Mario! -Hajde! Trči. trči, trči!
Hajde! Trči, dođavola!
U redu je, imam te!
Sranje.
Beži! Beži!
Jesmo li prošli to? -Nadam se.
U redu je, u redu je. Bićemo dobro, ljudi.
Nazad! To dolazi odozgo! Pogrešan put!
Idite u sklonište! Dole! Joni! -Okreni kamion!
Pazi!
Stanite! Stanite! -Ne, ne, ne, ne, ne!
Brže! Brže! Brže!
Gomez.
Gomez!
Alekse!
Alekse! Dobro si?
Dođi ovamo. Brzo!
Ostani sa njim.
Dobro si, Gomez? -Da.
Hajde da te podignemo. -Pastore. Gde je pastor?
Henrikez.
Vucite!
Elvise. Dobro si, čoveče?
Momci. Morate da vidite ovo.
To je baš velika stena. -To nije stena.
To je srce planine. Konačno se razbila.
Da, gospodine, da.
Moji ljudi trenutno proveravaju, da. Držaćemo sve pod kontrolom.
Pobrinuću se da niko ne ode.
Brže, brže, idemo! Idemo!
Hej, Hoze, došlo je do nesreće u rudniku. Zarobili su nas dole.
Zvaću štampu.
Niko ne sme da ode! -Čekaj, Don Hoze!
Ostani ovde. Nazvaću te kasnije. -Ne! Idem sa tobom. Ne!
Alo?
Šta? -Ozbiljna nesreća, upravo se desila u rudniku San Hoze...
40 minuta udaljenom od Kopiapa.
Broj rudara koji su unutra zarobljeni još nije ustanovljen,
ali kompanija procenjuje da je dole radilo 30 ljudi. -29...
30... 31, 32...
33.
Svi smo ovde.
Zahvaljujem Bogu za to.
Sklonište je građeno za 30.
Znači da smo dobro.
Št.. št... šta to znači? Kako to misliš da smo dobro?
Platforma je blokirana, Mario. Nema puta. Nemamo izlaza.
Šta je sa dimnjacima? Tamo postoje lestve.
To je previše opasno.
Nisam spreman da sedim u skloništu i čekam pomoć. -Mario!
Moj posao je jednostavan. Moram da osiguram bezbednost ovih ljudi.
U ovom trenutku, sklonište je najbezbednije mesto!
Tu je radio. Tu je hrana.
Nekim od ovih ljudi treba medicinska pomoć.
Znaš me, Lučo. Nema izlaza, dok ne bude izlaza.
I proveriću te lestve. Don Luis. Izvini.
Idem sa tobom. -U redu, hajde. Bolivijac!
Treba da napravimo mnogo... buke. Da palimo gume, udaramo u cevi.
Napravimo veliku buku, nikad se ne zna.
Šta oni rade? -Moramo da čekamo.
U redu je.
Hej! Razgovarajte sa nama! Pet sati smo ovde!
Već smo vam rekli. Kompanija drži pod kontrolom situaciju.
Hajde, kreteni! Uradite nešto!
U redu, zavežite svi! Ili ću da vas udaljim!
Sad idite kući i čekajte da vas kontaktiramo!
Ko je to bacio? -Ja.
Šta ćete da uradite? Da me upucate? -Odlazi sa privatnog poseda!
I vi, takođe! Svi vi!
Odlazite odavde! Idite kući!
Hajde!
Kuda ćete svi? Vratite se.
Ne, molim vas, ostanite, moramo da ostanemo tu gde smo, hajde.
Šta želiš da uradimo, Marija? Ništa nam nisu reklu!
To je zato što nešto kriju I postoji razlog za to!
Ne, moramo da ostanemo ovde. Moramo da ostanemo tu.
Gde su spasilački timovi?
Gde su vam bušilice?
Zašto niko ništa ne radi? Moj brat je tamo dole!
Ne idemo nigde! Moramo da ostanemo ovde!
U pravu je! -Želimo da ostanemo!
Spusti to dole! Spusti to dole! -Naviknite se na to!
Prestanite!
Nigde ne idemo!
La Moneda predsednička palata, Santiago de Čile -To je privatni rudnik?
Da, gospodine. Bon i Kemeni. Čileanski državljani.
33 čoveka su zarobljeni pod zemljom. Ne znamo ni da li su živi?
Odgovornost snose Bon i Kemeni.
Vlada nema obavezu da zauzima stav o tome.
Ne treba da se mešamo u ovo. -Šta oni rade u vezi toga? -Ništa.
Oni nemaju moći. Mislim da vlada treba da se uključi u to.
Voleo bih da odem tamo i pogledam to, gospodine.
Nikad nisi kročio u rudnik, Lorense.
Zašto misliš da bi mogao nešto da promeniš?
Radiš koliko, 4 meseca? -Ako ne reagujemo...
ako zabijemo glave u pesak, izgledaće kao da nas nije briga.
To je loše i za industriju i za Čile.
Sa dužnim poštovanjem, gospodine, to nije u vezi nas.
Verujem da imamo moralnu odgovornost. 33 života je mnogo mrtvih ljudi.
Napred!
Stani!
Hajde, Alekse.
Neko mora da čuje. Lobose...
samo gubiš vreme.
Niko nas neće čuti. Niko nam neće pomoći.
Alo, ovde je Luis Urzua.
Pogledaću prvu pomoć. -Alo, ovde Luis Urzua. Čujete li me?
Alo, ovde Luis Urzua. Čujete li me?
Sranje. -Šta je?
Nema više lestava.
Kako to misliš, nema više lestava? -Kažem ti, nisu ovde.
Ne, ne, ne. Ne, ne.
Mrdaj. Alekse...
Idemo nazad. -Dobro. U redu.
Dođavola.
Ne, ne, ne! Alekse!
Mario! -Drži se! -Oče naš koji si na nebesima...
Gospode Isuse Hriste... sine našeg Tvorca...
molimo Te da nam daš snagu i hrabrost... u našoj nevolji.
Molimo Te danas... da zaštitiš naše porodice
DAN 2. -Vlada! Požurite!
Da li biste nas, molim vas, pustili unutra? -Želimo odgovore.
Zato sam ovde, g-đo. Ali ne mogu vam dati odgovre, ako me ne pustite unutra.
Ili mogu da tražim da vas sklone. -Samo napred, pokušajte.
Ako večeras želite malu pobunu na TV.
Vi ste iz vlade, zar ne? -Lorens Golborn. Ministar rudarstva.
Ovde je mnogo nesrećnih ljudi, Lorense.
Dva dana nam niko ništa ne govori! Svi znamo kako ovo ide.
Vlada se pojavi...
Neki zgodni momak u odelu kaže nam kako oni brinu.
Koliko će čekati da ih spasu, ništa ne preduzimajući!
Nećemo to prihvatiti, Lorense!
Želim da mi obećate da ćete uraditi nešto.
Mogu da vam obećam da ćemo uraditi sve što možemo.
U redu?
U redu, napred. Sklonite se, pustite ih da prođu. -Hvala.
Želimo odgovore! Želimo odgovore!
Želimo odgovore! -Recimo da su živi.
Koliko dugo mogu da prežive? -Pod pretpostavklom...
da su živi i da su se domogli skloništa...
imaju dovoljno hrane i vode za tri dana.
I šta ste pokušali da dođete do njih? -Poslao sam dole tim mojih ljudi.
Par njih su skoro poginuli.
Pa, šta sledeće možemo da uradimo, g. Kastiljo? -Ništa.
Pa, kakav je onda protokol? -Protokol?
Ova planina se još pomera. Rudar sam već 25 godina.
Video sam pet rušenja.
Znate li koliko smo ljudi spasili? Ni jednog!
Ministre, možete li nešto da nam kažete? -Da.
Vlada procenjuje situaciju. -Znate li, da li su živi?
Šta su vam rekli? -Rudnik je izuzetno nestabilan.
I opasan za spasioce. Zbog toga...
trenutno moramo da obustavimo sve dalje pokušaje spasavanja. -Obećali ste!
Držite ministra! Ulazite unutra!
Zatvorite kapiju!
To nije u redu! -Idemo!
Ovuda, gospodine.
Obećali ste! -Molim vas, tamo je moj otac! -Moj muž je dole!
Nazad! -Pomozite nam!
Vreme je za ručak.
Mislim da treba da sačekamo sve. -Zašto?
Gladan sam. -Dario. Ova hrana je za hitne situacije.
Šta je ovo, Džoni? Piknik? -Polako.
Hajde, ja ću da jedem, Džoni, hajde.
Dario. Mrdaj. Hajde, Džoni upotrebi glavu. -Dario, Dario!! -Skloni se!
Pogledaj to sranje. -Radi za mene.
Znao si, zar ne?
Znao si da nikad nisu završili lestve.
Znao si da je ovo mesto smrtonosna zamka... ali pustio si nas dole, Lučo.
Slušajte... molio sam Kastilja u vezi lestava.
Molio sam ga ponovo i ponovo. Imao je sertifikat!
Don Lučo! -Šta se dešava tamo?
Don Lučo!
Vrati mi to!
Don Lučo! Pogledaj ovo! -Daj mi ključ.
Daj mi ključ!
Kučkin sine!
Šta to radiš, Dario? -Ručam. -O, ručaš?
Ručaš? -To je moja hrana.
Smirite se! Dosta! Prestanite!
Prestanite! Smirite se! Smirite se!
Znači, neki "specijalci". Šta je tako važno?
-Da vam kažem.
Nema lestava za penjanje. -A dimnjake su jednostavno ostavili.
I ogromna stena blokira naš izlaz odavde.
Ljudi.
Živi smo sahranjeni. To je ta važna stvar.
Ovo je sve hrane što nam je preostalo da preživimo!
Moramo pažljivo da je podelimo!
Ako planiramo da preživimo dok ne budemo spašeni! -Spašeni?
Čuješ li bušilice?
To je zato što ne buše da dođu do nas.
Preduboko smo.
Trebalo je 100 godina da se iskopa ovako duboko.
Koliko misliš da će to trajati?
Misliš da će vlasnici potrošiti novac za to?
Nisu završili čak ni lestve!
Čekaće tri dana.
Onda će zatvoriti rudnik i staviti nadgrobne ploče. -Ne.
Ne, ne, ne, ne! Ne verujem to!
Iskopaće nas! A ako oni to ne urade, naše porodice će!
Golim rukama, ako je potrebno!
Verujem da ćemo se izvući odavde, jer sam izabrao da verujem!
Sva trideset trojica! Ti Lučo, veruj šta god želiš.
To je tvoj problem.
Da.
Da. Tako je. -Bolje da spasavanje bude vrlo brzo.
Da. Daj mi. Ima 18 konzervi tunjevine.
165 grama po konzervi. 33 čoveka...
je 90 grama po čoveku. Pola konzerve.
Malo za ostatak vaših života.
Još neko? -Hvala. -Hajde.
Hvala. -Mario. -Daj mi.
Jutros su spasilački timovi rudarske kompanije pokušali da uđu u rudnik,
kroz dimnjake za ventilaciju.
Ali naknadno rušenje, blokiralo je svaki mogući pristup do njih.
Rudarska kompanija je odustala od daljeg spasavanja. -Gledaš ovo?
Čileanska vlada je preuzela ovu operaciju. -Naravno.
Trebam te tamo gore, Sugaret. Što pre je moguće.
Golborn će tražiti pomoć, a svi sa kojim
sam razgovarao, kažu da si najbolji u tom poslu.
Hvala g. predsedniče. Cenim to. -I ja cenim to jer...
ne možemo sebi da dozvolimo da ništa ne preduzmemo pred celom zemljom.
Ko od vas je Lorens Golborn? -Mogu li da vam pomognem?
Sugaret. Andre Sugaret.
Ja sam vaš novi glavni inženjer.
Ko kaže? -Predsednik.
Sad, pod pretpostavkom da su živi... tamo dole imamo 33 čoveka.
Ponestaje im hrane i vode. Ali postoji dovoljno vazduha.
Znamo da mogu da prežive neko vreme...
ako su relativno zdravi... ali ne znamo to.
Neki od njih bi mogli da budu povređeni...
neki od njih u ranoj ili kasnoj fazi silikoze. Rudarska bolest pluća.
Ono što znam je, da ako ih brzo ne izvučemo, izvadićemo 33 leša.
Evo šta znamo:
Ljudi su radili u donjem delu rudnika kad je došlo do rušenja.
To ih stavlja ovde, u sklonište. Pet metara širok prostor...
200 spratova dole. Moji podaci ukazuju...
da se ovde isprečila ogromma stena.
Govorimo o 700.000 tona diorita. Ili duplo većoj masi...
od Empajer Stejt Bildinga. Očigledno...
ne možemo da uđemo na ulazna vrata, da tako kažem.
Znači, moraćemo da bušimo. U najboljem slučaju...
možemo da dođemo do njih za osam dana.
Osam dana? -Predaleko su dole, preduboko.
Osam dana? -Ali to nije najveći problem.
To je faktor odstupanja. Gledajte. Ovde je sklonište.
Ako punom brzinom budemo radili sa bušilicama 24 sata dnevno...
burgije će odstupati ovako... ili ovako.
U stvari, to može da se iskrivi na 20 različitih načina.
I čak i ako sve bude išlo po planu...
izgledi su i dalje protiv nas.
Pa, šta tačno govorite?
Ono što govorim, ministre...
je da imamo manje od 1 % šansi da ih nađemo.
Trebam svaku bušilicu koju možete da nabavite.
I želim ih ovde što pre je moguće.
DAN 3.
Mario. -Da. -Ova ima manje.
Koja? -Ova.
Jeste li zadovoljni? -Da.
U redu, dame.
Sledeći obrok je za 24 h. -Kako da preživimo na ovom?
Ako budemo gladni, uvek možemo da pojedemo Bolivijca.
Čuo sam da Bolivijci imaju ukus kao piletina.
Evo bušilica!
Uspeli smo!
Dobro.
Uvij to, i uvij sve te žice zajedno.
Imaćemo svetlo. Ne možeš da živiš bez svetla.
Reci mi, Alekse, zašto misliš
da je imati dečaka mnogo bolje nego imati devojčicu?
Džoni, zašto se sviđaš tim devojkama? Lice kao konjsko dupe...
rašupana kosa, loš zadah... prdiš dok spavaš.
Kako to da te te dame toliko vole??
Ovde dole su 33 čoveka, i ja sam jedini...
kojem se nešto dešava sa strane.
Ne, ne u kući preko ulice, čoveče! Bar navuci zavese!
Ona nema zavese.
Elvis je u zgradi.
Čujete li to?
To je bušilica.
Traže nas.
Zar to nije najlepši zvuk koji ste ikad čuli?
DAN 5.
Mnogo je komplikovanije nego što sam mislio.
Stvarno bih voleo da budem tamo za Ajvin rođendan.
Reci devojčicama da mi mnogo nedostaju.
Stani, stani! -Slušaj, nazvaću te kasnije.
Šta se desilo?
Sugaret! Šta se desilo? -Vidite li ovaj diorit? Duplo je čvršći od granita.
Ovo je problem. Trebaće nam nove burgije.
U redu, mogu da obezbedim još burgija, ali ponestaje nam vremena. -Da.
Zašto ih tako brzo spržite?
Slušajte, nemam 6 meseci da vam objašnjavam...
složenost geologije pustinje Atakama, pravac bušenja...
To nije ono što sam tražio... -Želite da budete rudar?
Uzmite knjigu, pročitajte osnove. Počnite za orogenezom.
Dole imam 33 čoveka o kojima moram da brinem.
Zašto ne radite ono što trebate, da budete u odelu i obraćajte se medijima.
Pustite me da radim svoj posao.
Zašto im treba tako mnogo vremena?
Znam da ste svi nespokojni. Znam da želite odgovore.
Ali ovde sam da vas uverim... da radimo sve što je u našoj moći...
da ostvarimo kontakt sa vašim voljenim. -Moramo znati da li su živi.
Trenutno nemam određen odgovor. To je istina.
Imamo 10 burgija koje rade 24 h dnevno. Znam kako mora da se osećate.
Proširiću smeštaj za vaše porodice,
uspostaviću prodavnicu... medicinsku ustanovu...
i privremenu školu za vašu decu. To je sve za sad.
Ministre! Znamo da je rudnik vrlo opasan.
Može da se sruši svakog trenutka! Ministre! -Hej, ministre rudarstva.
Ne gledajte me tako. Neću vas ošamariti.
Ne kažem da vas nikad neću ošamariti...
Održali ste svoju reč. -Kako se zovete?
Marija Segovija. -Darieva žena.
Sestra. On je moj mlađi brat.
Neću otići bez njega.
Oni su svuda! Molim te, oteraj ih od mene! Oteraj ih od mene!
Svuda su! Moram da pijem!
Dario.
Umirem! Umirem! Svi umiremo. Svi ćemo umreti.
U redu je. U životu ima mnogo gorih stvari od smrti.
Kako to da imaš vremena za mene?
Zašto, zašto me ne mrziš kao svi drugi? Zašto? Zašto?
Mržnja... je za decu.
Ako svi možemo... da budemo dobri jedan prema drugom...
možemo da nađemo... naš izlaz odavde.
Možemo zajedno da se pomolimo, ako želiš. -Ne znam reči.
Boga to ne zanima.
Milostivi Oče... -Milostivi Oče...
uzmi... ovog momka.
Otvori mu oči... da može da vidi.
Žao mi je. Žao mi je. -U redu je.
U redu je. -Izvini.
"KAMP NADA"
Marija, kuda? -Ovuda, molim.
U redu, idemo u školu! Jedan po jedan, molim!
Stanite u red iza mene, molim.
Ta.
Hvala, Suzi. -Drago mi je da vas vidim. -Izvinite.
Kako se zovete? -Šta ona govori?
Šta radiš, Marta? -Njeno ime je Suzana Valensuela.
Ne radi ovo. -Ona je ljubavnica mog muža. -Marta!
Izvinite Suzana, ali samo članovi porodice mogu unutar ograde, pa...
Nije dozvoljeno kurvama, izvini. -Ali ja sam njegova porodica.
Volim ga, i on voli mene. -On te voli?
Uzmi svoje stvari. -Možeš me izbaciti... ali kučko, kad Džoni...
dođe pozdraviću ga i pitati... koga najviše voli!
DAN 8.
Šta je ovo? -Hrana i voda...
mora da potraju. Jedna čajna kašičica tunjevine svaki drugi dan...
i gutljaj vode svaki dan. To je sve.
Prolazi kroz filter koji sam napravio. -Sranje je, ali je pitka, u redu.
Alekse. Učini sebi uslugu.
Ako izađemo odavde... nađi sebi novi posao.
Zaveži, Gomez. Zaveži! Zaveži!
Približavamo se. -DAN 12.
Dodajem poslednji deo cevi.
Prilazimo izuzetno blizu, blizu, gospodine. -Šest!
Došli smo do poslednjih 6 metara. -Pet metara!
Četiri!
Treba da obeležimo to! -Džoni! Daj neku boju!
Kad burgija probije, svi moramo da napravimo mnogo buke!
Neku poruku, napišite poruku! -Tu je!
Šta? -Šta, šta, šta... Mario?
Ispod nas je. Ta stvar je ispod nas.
Bar... traže na pravom mestu. -Još nisu stigli, zar ne?
Trebalo im je baš dugo... da dođu tako blizu!
Neće nas nikad naći, Mario. -Umiremo od gladi, Mario!!
Kad se vrate... bićemo mrtvi!
Alekse! Alekse!
Čitav život sam rudar. Izneverio sam vas!
Izneverio sam sebe. Znao sam da je ovo mesto opasno!
Svi smo znali u vezi ovog mesta! Niko te ne krivi!
Želiš li da kriviš nekog? Krivi Kastilja, krivi vlasnike!
Gde je Aleks?
Ništa.
To je odstupanje, Lorense. Ne možemo to da odgonetnemo.
Promašili smo za 10 metara.
Sto godina mokraće i govana... je dole.
Alekse! Ako stvarno želiš da uradiš to, nemoj sam.
Poludeo si? -Hajde da to uradimo zajedno. -Da poludeo sam! Lud sam!
Potpuno sam skrenuo sa pameti.
Ali znaš šta?
Imam kćerku.
I ženu.
I ti imaš ženu... i bebu na putu...
i oni računaju na tebe, Alekse.
Moja beba.
Trebamo te, čoveče. Ja te trebam.
Spalili smo već 9 burgija.
Ovo postaje nemoguća situacija.
Ponekad nemoguće situacije mogu da potraju malo duže.
Lorense, naši ljudi su već u stanju akutne gladi. Ako su uopšte živi.
Mislim da moramo da počnemo da postavljamo sebi ozbiljna pitanja.
Koliko dugo misliš da možemo da nastavimo sa ovim?
DAN 14.
Šta se ovde dešava?
Znaju pravila, nije dozvoljeno porodicama. -Znam, ali samo želim...
To je Don Francisco.
O, sranje! Dođavola, Mamani! Napravio si mi sranje! Šta radiš ovde?
Isto što i ti. -Šta ćeš sa nožem?
Hoćeš li da me isečeš i pojedeš? -Kažu da Čileanci imaju ukus kao piletina.
Možda si primetio... nemam mnogo prijatelja ovde dole.
Gde ti je lampa sa kacige?
Nikad je nisam imao.
Evo ti.
Slušaj, Mamani... niko nikog neće pojesti dok sam ja ovde.
Razumeš li to?
Tako me je strah. Ne želim da ona odrasta bez oca.
Reci mi da će biti u redu, da je to samo, samo... -Ne mogu.
Samo mi reci da će sve biti dobro. -Džesi, prestani!
Znaš dobro, kao i ja... da neće biti dobro.
Želim da vam kažem nešto. Žao mi je.
Jako mi je žao što sam krao od vas, ljudi.
Samo se nadam da ćete jednog dana moći da mi oprostite.
Sačuvao sam ovo za vas.
Voleo bih da imam čitavu kutiju da vam dam. -Hvala, Dario.
Hvala ti od svih nas.
Šta bih sad dao... za jednu od espanada tvoje sestre.
Blagoslovi ovu hranu. Amin.
O, moj Bože.
Dušo.
Keti.
Sve će biti dobro.
Mama, šta radiš ovde? -Vidi kako si mršav, Džoni.
Jedi! -Čarkikan.
Tvoj omiljeni. Izvinite.
Sveže mleko. Želi li neko?
Samo...
samo želim da znate...
da ja...
ne bih mogao da budem ponosniji... da podelim sa vama...
ovaj poslednji obrok, sa svima vama.
Ako je...
ovo je naša poslednja večera...
zvanično dajem svoje papire za penziju. Dajem otkaz!
Prestao si sa radom.
To nije bila moja odluka. A ovo?
Za spomen?
Pesma za nadgrobne spomenike, par reči od Pabla Nerude.
To nema nikakve veze sa mnom. -Ovo je sranje. Gledaj.
Ti ljudi napolju računaju na nas. Na tebe i mene.
33 čoveka pod zemljom. 300 majki, očeva, braće, sestara...
i mi smo ima jedina nada. -To nije u vezi toga, Lorense. To je lažna nada.
I ti odustaješ! -Hrana za 3 dana? To je sve što su imali.
Dole su 16 dana. Daješ tim porodicama lažnu nadu. -Vidi.
Bez hrane mogu da prežive 40 dana. -Ne pod tim uslovima, Lorense.
Dole je 38°C. Znaš li šta je to? To je grobnica!
Shvatam kako se osećaš. I ja se isto osećam.
Znam da ti je srce na pravom mestu. -A šta je sa tvojim?
To nije u vezi tebe! Gotovo je!
Gotovo je, Lorense.
Imam nešto za vas. -Zdravo.
Najbola empanada u gradu.
Dobro mislim. Zaista.
Kažem ono što mislim. To je moj problem.
Želim da ugodim.
Nekako...
uvek nađem način da to promašim. Ne baš kilometrima.
Nikako ne mogu da naučim iz svojih grešaka.
Morate da spavate.
Hvala.
Čuli smo vesti, ministre. Žao mi je. -Neka vam ne bude. Još niko nije umro.
Ponovo pokrenite bušenje. -U redu. Imate li azimut?
Azimut. Ugao, misnistre.
Hej, Lorense.
Trebaš li pomoć? Šta ti je na umu?
Zemlja.
Sklonište.
Burgija.
Vidi pravac.
Vidi kako sam bušio. -Da, ali ne razumem smisao.
Pa, učimo iz naših grešaka. Neka žilavost stene bude naš vodič.
Tvoja burgija ide u pogrešnom pravcu. -Tačno.
Ovo nema nikakvog smisla. Samo ako ti je cilj da...
Promašim. -Lud si?
Srušićeš planinu na te ljude.
Prestani da misliš kao da si neka vrsta...
Da! Iskoristićemo odstupanje merenja od našeg poslednje promašaja.
A već znamo gde je stena najgušća. Vrlo jednostavno!
Učiš iz svojih grešaka. -Cilj je promašiti.
Sad razmišljaš kao rudar.
DAN 17.
Ako budem imao devojčicu...
daću joj ime Esperansa - Nada. Džesi bi to volela.
Uteši me, pastore. -Pij.
Ostani sa mnom, pastore.
Oče naš koji si na nebesima...
da se sveti ime tvoje. Da dođe carstvo tvoje.
Oprosti mi, Gospode.
Daj nam hleb naš nasušni...
i oprosti nam dugove naše...
kao što i mi opraštamo...
dužnicima svojim.
I ne uvedi nas u iskušenje...
no izbavi nas od zlog. Amin.
Burgija.
Burgija! Burgija!
Hej!
Burgija!
Ovde je! Ovde je!
Gledajte, gledajte! Gledajte! Gledajte! Hej, ljudi!
Ovde smo!
Čujem nešto.
Neko je živ. -Isključite generatore!
Možda je pala stena. Stetoskop.
Izvoli.
Daj poruku! Daj poruku!
Zaustavi!
Obojeno je.
Siguran si da to nije bilo pre? -Definitivno nije bilo, gospodine.
Tamo ima nešto. -Gde?
O, moj Bože!
Ova poruka nam dolazi iz dubine... Zemlje.
Direktno iz ruku naših rudara.
"Svi smo dobro u skloništu. Trideset trojica".
Hvala! Hvala!
Suzi! Marta!
Živi su! Bezbedni su! Svi su bezbedni!
Znao sam da možeš to. -Našli smo ih, sad treba da ih izvučemo napolje.
Niko pre nikad nije uradio ovako nešto.
Neka Bog blagoslovi naše rudare! Bog ih blagoslovio!
To je Luis Urzua, nadzornik.
Čujete li me? -Da, čujem vas.
Ovde Lorens Golborn, ministar rudarstva. Kako ste?
17 dana je dugo vremena.
I posle 17 dana, ne biste krivili spasioce zbog gubljenja nade...
dok nisu dobili znak da su ta 33 rudara, 700 metara dole, dobro.
Lekovi su poslati u rudnik kroz cev prečnika 14 cm.
Porodice danas imaju priliku da se putem video konferencije
sretnu sa svojim voljenim ispod u trajanju od oko 8 minuta.
Tri platforme specijalizovane za duboko bušenje su stigle.
Autralijska bušilica, Plan A...
ići će direktno u sklonište gde su rudari...
koje je 700 metara ispod površine.
Plan C je ovaj sistem za bušenje nafte, obezbeđen od Kanađana.
To omogućava bušenje otvora dovoljno velikog da prođe čovek. -Dole je plan B.
Ovo je bušilica T-130. -U redu. -Njom će rukovoditi američki inženjer...
Džef Hart. To je prilično tup instrument.
To je kao ogroman pneumatski čekić. Ali može brzo da prođe kroz zemlju.
Jedan ima problem sa drogom, drugi pati od depresije, jedan je bipolaran.
Ti ljudi će početi da ubijaju jedan drugog...
ako još dugo ostanu dole. A ovo će trajati najmanje 3 meseca...
Tri meseca?
Snimate li? -DAN 20.
Zovem se Mario Sepulveda. Dobrodošli u...
San Hoze rudarsko odmaralište Hilton. Bacićemo pogled okolo.
Ljudi, stiže još stvari! -Najk!
I iPodi za svakog! -Hej, Gomez! Ovde su tvoji prljavi magazini.
Mario? -Zdravo tata, zdravo. -Čuješ li nas? -Čuješ li nas, tata?
Da, da. -Kako si? Osim što si mršav.
Keti. -Tako si mršav.
U redu je tata.
Danas je bio težak dan za spasioce u rudniku San Hoze.
Nakon dubokog bušenja, australijska bušilicom, Plan A...
pretrpeo je ozbiljan udarac. Tokom bušenja pukla je hidraulična cev...
potpuno onemogućivši bušilicu.
Evo. -Ne mogu da vidim da li je dečak ili devojčica.
Neka to bude iznenađenje, Alekse. -Ne želim da znam.
Dok god ste vas dvoje dobro. Samo je to važno.
Tata... -Alekse.
Nedostaješ mi.
Još jedan od nas. -Ne, ne ne.
Ljudi ne treba da vide to.
Ljudi ne treba da vide to, ljudi ne treba da vide to.
I činjenica da sam neko vreme bio u vojsci,
omogućila mi je da znam kako da organizujem ljude.
Poznat si, Mario. Don Francisko je bio ovde.
Sinoć je rekao... da si najpoznatiji čovek u Čileu.
Don Francisko je to rekao? -Izvući ćemo vas.
I videćete svoje porodice... do Božića.
Čekaćemo vas. Doviđenja i Bog vas blagoslovio.
U redu, otišao je. -Božića? -Slušajte, slušajte! -To su tri meseca!
Ne, slušajte! Slušajte me!
Razočaravajuće vesti iz Čilea. Kanadska bušilica, plan C...
ugašena je na neodređeno vreme, zbog neočekivanih tehničkih problema.
Bušilica i njen tim, u koje su porodice polagale sve nade, za sad se vraća kući.
Vaš muž ih je potpisao. I molim vas...
ako imate pitanja, zovite me. U redu? -Pročitaću i razgovarati sa Mariom.
Govorimo o...
mnogo novca. -Keti...
zadrži to za sebe.
Kako ste?
Daću vam dovoljno novca da vaši muževi ne moraju da rade godinu dana.
Daću svakom po 10.000 dolara.
Dario. Dario.
Ogromna kamena ploča, tzv. "megastena"...
duplo veća od Empajer Stejt Bildinga, veruje se da se pomerila
u poslednjih par sati. Ovo je dodalo još veću hitnost...
naporima za spasavanje, ovde na površini. -DAN 50.
Pogodili smo čelik. Izgleda kao horizontalna potporna greda.
Odlomili smo malo. Kučka se zaglavila u toj bušotini, kao glupača.
Zamenite to. -Ne, malo parče je na 433 m dole.
Nećemo bušiti dok ne izvučemo to parče. To je tako.
Pozvaću svoje veze u Brazilu da donesu neke velike stare magnete.
Mario, nema bušilice. Ne buše.
Slušaš li me? -Dobro, u redu.
Hej, Joni, slušaj ovo. "Marta..."
"žena rudara Joni Barioza... oterala je Jonijevu ljubavcnicu iz Kampa nade"
"po treći puta."
"Suzi, Jonijeva ljubavnica... je srećna što razara porodicu."
"Sad čitav svet misli da je Suzi kurva..."
"i da sam ja dvostruki ološ". Pa...
To nije u redu. Ne mogu da verujem ovo.
"Naš neustrašivi vođa, Super Mario..."
"koji bi svakom ko je spreman da sluša, rekao..."
"da je on kao jedini odgovoran za naš opstanak..."
"ponudio je ugovor za knjigu... za neobjavljenu sumu novca."
Neobjavljenu sumu?
Koja je to suma, Mario?
Jesi li planirao... da imaš nekog od nas u toj knjizi?
Jesi li uradio to? -Naravno da jeste. Znaš šta, neustrašivi vođo?
Biće nam dobro i bez tebe. -Stvarno mislite da vas trebam?
Bilo koga od vas?
Znate, vođa... se trudi da ne gladujete.
Vođa vam je obezbedio svetlo. -Ne, ne, ne, imao si pomoć sa svetlom.
Da, ja. -Šta radiš?
Ne trebamo te! -Ovo je vaša greška! Dosta nam je.
Gubi se! Gubi se odavde!
Vođa nikad ne odustaje.
Znate? Ne biste bili ovde da nije bilo zbog mene.
Nikad nisam ovo tražio. Vi ste mi ga dali.
Slušaj me, Golborne. Ni jedna od tvojih bušilica ne radi.
To je neprihvatljivo! Potrošili smo milione dolara spuštajući to dole,
i nismo to krili. Sad mi kažeš da američka bušilica ne radi?
Burgija se polomila u bušotini...
ali dolaze nam magneti iz Brazila. Snažni magneti.
Ne želim da čujem o tvojim magnetima! Rudnik se raspada!
Ponestaje nam vremena, Golborne.
Kruže priče o tužbama i... krivičnim prijavama od porodica.
Ne moram da ti kažem... rudari zauzimaju...
privilegovan položaj u osećanjima čileanskog naroda.
Poslednje što nam treba je da ti ljudi umru dok čitav svet gleda!
Ne mislim da je predaleko da kažem...
da budućnost administracije zavisi od ishoda spašavanja.
G. predsedniče, mogu...
DAN 54.
Dario.
Da li bi želeo nešto da mi kažeš?
Znaš Mariju, moju sestru, zar ne? -Da.
Sav moj život sam ljut na nju.
Napustila me je kad sam bio dete. Mislim, i ona je bila dete...
i podigla je mojih 5 braće i sestara. Ona samo treba svoj vlastiti život.
Pre to nisam mogao da vidim.
Znam da je tamo gore, znam da me čeka, ali...
Šta treba da kažem? Mislim, šta bih trebao da uradim kad izađemo?
Ako izađemo.
Zagrli je... i zaplači kao beba.
I oprosti joj sve što je uradila. I moli Boga da ona oprosti tebi.
Ona je tvoja porodica. Marija je jedina porodica koju imaš.
Porodica...
Porodica je sve što imamo.
To je moj iPod. Ti si lopov, bolivijaski Indianče.
Svi imamo iPode. To je moj iPod. -Nije tvoj. -Daj mi moj iPod!
Nije tvoj! -Daj mi moj iPod!
Nije tvoj, Elvise!
Mamani! Prestani! Pogledaj me! Pogledaj, pogledaj me!
To je ruka vođena đavolom.
Daj mi to.
Ubićeš čoveka... zbog ovog govneta?
Zašto?
Jer neki guzonja kaže da će nam dati malo novca?
Zato što neka kurva piše neki trač... o tvom porodičnom životu?
Dođi ovamo. Dođi ovamo. I, šta?
Pa, neki ljudi bi ti otkinuli muda što si Bolivijac, ti si Bolivijac?
Šta je to, šta je to? Hajde.
Šta je sa mnom? Zovem sebe vođom ovde dole.
Nametnuo sa, vam svoje mišljenje...
znate, ja sam, da sam ja, uradio sve sam. Ne.
Ovo nisam ja. Ovo nismo mi.
Svi znamo šta je gore. To je cirkus.
Ako ne odemo predaleko sami od sebe. Osim ako ne uradimo to...
jer nećemo dobiti ništa od ovoga. Ništa.
Ušli smo ovde kao rudari i izaći ćemo odavde kao... rudari.
Nisam potpisao ugovor za knjigu.
Jesam li trebao? -Da.
Jesam li želeo da obezbedim svoju porodicu i decu? Da! Ali nisam.
Nisam. Zašto?
Zbog vas. Zbog vas, jer vi ste moja braća.
Ako ostanemo braća, pribraćemo se... i izaći odavde.
Da.
Žao mi je.
Jako mi je žao.
Dobrodošao nazad, Mario. Dobrodošao nazad.
Evo ga!
Znao sam! Da! Nazad na posao!
Visente! Hej! Hajde, diži se.
Hajde da izvučemo rudare. Moramo da ih izvučemo. Počećemo ponovo..
Poručniče. Sklonite ogradu. Svu. -Razumem.
Uđite. Svi.
DAN 58.
Dolazite preblizo gvozdenim potpornim gredama.
Ako udari u grede, burgija je gotova.
Sami ćemo morati da raščistimo ovde dole. -Kako?
Kontrolisanom eksplozijom. -Ne, ne, Don Lučo. Negativno.
Planina je potpuno nestabilna. Trebate drugu opciju. -Znamo.
Znamo da je nesetabilna... ali to je jedini način.
Svi smo spremni da izađemo odavde ili da umremo pokušavajući.
Alekse! -Mario!
Ojačaćemo gredu tim drvetom tamo.
Punjenja će biti postavljena tamo, prema ovom.
Džesi.
Odvešću te u bolnicu. -Ne, ostajem ovde, Don Hoze.
Ne ostavljam Aleksa.
Suzi. Od Jonija.
Pisao mi je. O, moj Bože.
Razgovarao je sa ministrom. Sa tim pripadaš "Kampu nade".
Mogu li da uđem? -Da. -Marta, zašto nas napuštaš?
Odlučila sam da ga ostavim. Ne zaslužuje ženu kao što sam ja.
Pored toga, prdi dok spava. Izvinite.
Dame, jeste li spremne? -Daaaaa!! -Kako lepo za prvi dan, Bolivija?
Naravno, upisaćeš to u prekovremeni rad. -Hajde, dušo. Tri...!
dva... jedan!
Gledajte! Evo je, dolazi!
U redu, unutra smo!
Uradio si to! Hvala, Džefe!
Ti si novi nacionalni heroj Čilea.
Obojen u boje nacionalne zastave... ovo je Feniks 1...
spasilačka kapsula u koju čileanske vlasti...
zajedno sa većinom sveta... sada polažu sve nade.
Ovaj metalni kavez napravljen je da izvuče 33 rudara, jednog po jednog...
sa dubine od 700 metara ispod zemlje... na sunce kojeg nisu videli 62 dana.
Otvorite.
Tone. Kako brzo?
Prebrzo. Vidiš li ovu zelenu liniju?
Označili smo ovo juče. Vidiš li koliko se spustila?
Mislim da je eksplozija uradila svoje. 700.000 tona stena...
leži direktno iznad njihovih glava.
Nije pitanje da li će pasti, nego kad. U redu ljudi, situacija je ovakva:
Nemamo vremena da ojačamo osovinu.
Ako se išta desi kapsuli Feniks...
ako otkaže mehanizam, ili se sruše zidovi osovine...
moram da vam kažem...
da postoji realna mogućnost da ne možemo da vas izvučemo napolje.
Čovek koji bude išao prvi... biće u najvećoj opasnosti.
Ali bi takođe mogao biti jedini koji će izaći. Vi odlučite ko će to biti.
13. oktobar 2010.
DAN 69.
Feniks.
Gospodine? Spremni smo za inicijaciju.
Da! -Srećno, Aleks!
Vidimo se, ljudi...
tamo gore. U redu? U redu.
Spremni smo. -Gospodine, spremni su za podizanje.
Dobro. Kad odbrojim od 3, počnite podizanje.
Počnite podizanje za... 3, 2...
Hajde!
700 metara. -G. Vega izgleda dobro.
Kapsula se drži čvrsto. 500 m. -Oznaka na 500 metara.
Vidi, srce mu lupa kao ludo. -Nervozan je. Ko ne bi bio?
Planina je stabilna. Sve je dobro.
Stepen penjanja je unutar normalnih parametara. 400 metara.
300 metara.
Ignacijo, šta se desilo?
Kapsula se usadila u bušotini i izgubili smo biometriju. -To je problem.
Hej! Hej!
Ne vidimo dole.
Pokušaću da je pokrenem u drugom smeru. -Don Lučo.
Kapsula se zaglavila. Vraćaju Feniks.
Šta se desilo?
Idemo.
U redu, počinje spuštanje.
Diše li? -Nemamo način da znamo kakvo mu je snabdevanje kiseonikom.
Hej.
Osvetlite dole. -Ima li šta?
Pokušaću ponovo.
Točak se zaustavio.
Pokreće se. -Kapsula se pokreće.
Šta se desilo? -Izgubili smo signal. Izgubili smo Aleksa.
Izgubili su kontakt.
Uspeo je? -Uspeo je! Da! -Tata! -Sine.
Ovo je tvoja mala devojčica. -Esperansa.
O čoveče, devojčica.
Mario. -Srećno, Mario.
Vidimo se uskoro.
Doviđenja, tupani! Volim vas!
Volim vas!
Da, dušo!!! Uđi!
Dolazim, Keti!
Ministre. Konačno sam vas upoznao. -Zovi me Lorens, Mario. Lorens.
Mario! -Mario! Ovamo!
Hej, moja braćo, hvala! Hvala za sve!
Hajdemo za "Či"!
Hajdemo za "le"! -Či, Či, Či, le, le, le! -Čile!
Hvala za sve što ste uradili za nas! Hvala što nikad niste odustali!
Volim te, Kopiapo!
Joni! Joni!
Suzi! -Volim te!
Dario, Dario.
Moja sestra Marija Segovija. Da li je poznajete? -Tamo je.
Dario! Dario! -Gde je?
Marija? Marija?
Hvala ti.
Hvala tebi.
Ovde su živela 33 rudara od 5. avgusta do 13. oktobra
Bog je bio sa nama.
Rudarska kompanija San Hoze nije proglašena krivom za prestup iz nehata.
Rudari nikad nisu obeštećeni.
Trideset trojica danas.
Ostali su braća do današnjeg dana.
U sećanje na našeg prijatelja Džejmsa Hornera
Prevod: kumek**
Preuzeto sa www.titlovi.com