Dr. Harber, samo sam htjela reći hvala što ste me odabrali.
Peter pokupio poljubac od paprike.
Vaša povijest s drugim novinarima...
Izabrao sam vas baš zato jer nemamo povijest.
Stoga nemojte zajebati.
15 sekundi.
Ljudi vam vjeruju. Cijenjeni ste desetljećima.
Da, zato jer cijene istinu.
Točno, ali ne mislite li da je vaše Otkriće preopasno
da ga objavite? -Slušajte, to je moje životno djelo.
Nema tu hoću-neću.
Nakon puno rasprava svi smo došli do istog zaključka.
A to je? -Nakon što istražite sve mogućnosti, i dođete do konsenzusa,
kako zatajiti Otkriće tako vitalnog značaja za naše postojanje?
I to Otkriće... Dokazali ste postojanje zagrobnog života.
Radije bih to nazvao novom razinom našeg postojanja.
Ne želim definirati terminologiju kao "duša", "nebo", "život poslije smrti".
Kao znanstvenik samo vam kažem da nas nakon smrti
jedan dio naše svijesti ostavlja i odlazi na novu razinu.
Vaš uređaj je u mogućnosti snimati moždane valove na subatomskoj razini,
koji napuštaju tijelo nakon smrti. Je li to...? -To je točno.
Kamo ti moždani valovi idu?
Ono što hoću reći je: Tu je nova razina postojanja.
Da, u to više nema sumnje, ali ni vi to ne možete točno definirati.
Kada vidite da vlak napusti postaju...
Morate li znati kamo vozi, kako bi shvatili da odlazi?
To je teško zamisliti. -Kao onda, da je Zemlja okrugla.
Dr. Harber zašto vam je trebalo 6 mjeseci kako bi izašli u javnost?
Gdje ste bili? -Pozvao sam vas ovamo, u svoj dom.
Da, jeste. Hvala vam. No, ovaj poziv je došao tek nakon što je
stopa samoubojstva u kratko vrijeme dosegnula milijun.
A za to vrijeme, slavne osobe, sportaši,
čak i vaš bliski kolega, počinili su samoubojstva.
Zato i sjedim ovdje s vama i pokušavam smiriti valove.
U redu. Želim vam postaviti pitanje,
to se vjerojatno svi gledatelji pitaju.
Osjećate li se odgovornim za sva ta samoubojstva? -Ne.
To je to? -To je to.
Hvala vam, dr. Harber, za moj novi početak. -Andy, ne!
Andy! Andy! -O, ne.
O, Bože! Zašto? -Neka netko nazove hitnu!
Pomoć! Netko... Pozovite pomoć.
Neka netko dođe. Smjesta. Moj Bože!
Zašto si to učinio? O, Bože.
Isključite kamere.
OTKRIĆE
Preveo i prilagodio: Zaboravko
Dobro došli u emisiji povodom druge godišnjice otkrića.
Prisjetit ćemo se kušnje od prije dvije godine
sa retrospektivom na cijeli vikend. Prije osamnaest mjeseci,
Thomas Harber je dao jedini intervju nakon Otkrića koji
je završio samoubojstvom ispred kamera.
Od tada je globalna stopa samoubojstava nevjerojatno skočila.
Više od četiri milijuna ljudi se ubilo, kako bi stigli "tamo".
Dr. Thomas Harber se od fatalnog intervjua
više nije pojavio u javnosti. Šuška se kako je...
Slušala sam to. -Žao mi je, ja... Mislio sam da nema nikoga.
Zašto van sezone idete na taj turobni otok? -Pa, i vi idete onamo.
Bok. -Bok.
Jesi li ti jedan od onih luđaka koji sjedne
pored potpunog stranca u praznom kinu?
Izgledate mi tako poznato. -Možda, ali nemate baš lako pamtljivo lice.
Žao mi je. Ne znam zašto sam to rekla. Nisam tako mislila.
Valovi. Samo malo patim od morske bolesti.
Imate sreće, inače ih ne nosim sa sobom.
Za vrtoglavicu. -Nemam vrtoglavicu.
Ne možete liječiti vrtoglavicu, samo posljedice. To je za mučninu.
Zar izgledam kao da ću uzeti tablete od stranaca? -Razumijem.
Isla. Zovem se Isla. Ne izgledam kao Isla.
Prve 3 godine izgledate onako kako se zovete.
S četiri možete prihvatiti svoje ime ili... Što je s vama? -Što?
Kako se zovete? -Will Stevenson.
Što? -Samo pokušavam dokučiti odgovara li vam vaše ime.
I koja je presuda? -Ne znam. Prerano je za reći.
Will zvuči tako... baš kao "Will". -Baš ste mustra.
Danas je druga godišnjica Otkrića. PREVENCIJA SUICIDA
U vijestima su rekli da danas očekuju puno novih samoubojstava.
Ljudi pokušavaju doći tamo za godišnjicu. -Čuo sam nešto o tome.
Jeste li vidjeli one navijačice, koje su se ubile tabletama?
Jednostavno mi ne idu u glavu te skupine za samoubojstvo.
Oni su toliko neiskreni. Dokaz su takve slabosti.
Ne vjerujete u Otkriće? -Ne vjerujem u grupno samoubojstvo.
Otkriće je... Mislim, dokazi su nadmoćni.
Dokaz ne treba biti nadmoćan, već jasan.
Ne vjerujete u Otkriće?
Ne poput svih ostalih, ne. -Kako to? -Ja sam neurolog.
Prije 3 mjeseca, imao sam mladu pacijenticu,
s tumorom na mozgu. Jako tužno. Reagirala je na tu dijagnozu,
kao da je dobila na lotu.
I to ne zato što se nadala da će doći na bolje mjesto,
već stoga jer joj je to Otkriće jamčilo.
Pa da, smrt je uvijek bila nešto s čim smo morali živjeti,
a sad je zgodan način za bijeg od boli. To je u redu.
To je u redu? Još jedna razina postojanja? Možda.
Tko zna? Ali vidim ljude koji skaču iz aviona
i nadaju se da će im narasti krila. Stvarnost i fantazija
se uzajamno isključuju. Oni ne postoje u istom prostoru.
Što?
Kad sam imao pet godina, imao sam nesreću, i bio sam mrtav oko minutu.
Kad sam oživljen, rekao sam svojim roditeljima što sam vidio.
Bljeskove. Dječaka. Sebe, možda, ili mog brata.
Osjećao sam se nasukano. -Gdje nasukano?
Na praznoj plaži. To nije važno. Bio je to samo san,
koji sam uljepšao nakon što sam se probudio.
Zašto ste to učinili? -Jer instinktivno tražimo smisao.
Ako ga ne nađemo, stvorimo si smisao
i... lažemo. Lažemo sami sebe.
Jako ste naporni, je li vam to već netko rekao?
Da, više puta. -Hvala Bogu jer nam se razdvajaju putevi
za jednu minutu. -Jednu minutu, u ovo doba godine? Ludi ste.
Luda, ali u pravu. -Nisam računao na komponentu lijepe žene.
Trebali bi uzimati instrukcije iz matematike.
Hej. Usput, mislim da izgledate kao Isla.
Koliko ih poznajete?
Da ja vozim. -Ne, u redu je. -Ne želim umrijeti prije negoli stignemo, Toby.
Što se ovdje događa? -Eddie.
Eddie Ivanez je umro? -Da, samo kako bi stigao onamo.
Na to prokleto mjesto. Poput Marilyn Monroe
progutao je tonu tableta u spavaćoj sobi.
Bio je dobar čovjek. Stvarno šteta. -I ne želiš na sprovod?
Što? Radije bih stavio svoj kurac u sjeckalicu za drvo,
nego išao na još jedan sprovod. -Shvaćam.
Nisam toliko glup, kao što ti možda misliš.
Kad si nazvao neki dan, rekao sam ti za tatin novi uređaj.
Nakon tog razgovora, odjednom si želio doći ovamo.
Zvučiš paranoično kao i on.
Tata je rekao da treba mijenjati stvari.
Bilo bi previše opasno da otkriju našu adresu.
Nisam ti mogao reći preko telefona, jer više ne vjerujemo telefonima.
Evo nas.
Idemo vidjeti čarobnjaka.
Kakvo je ovo jebeno mjesto?
Ovo je nekad bio ljetni kamp za "problematičnu mladež".
Nikad to nisam razumio. Ako su se loše ponašali,
čime su onda zaslužili zabavno ljeto?
Ali onda su ga zatvorili, i tata ga je kupio...
Što misliš? -Mislim da je potpuno lud.
Pa, istina je da trebamo puno više prostora za kućne stvari.
Kakve stvari?
Otkriće je utjecalo na sve ove ljude.
Neki od njih su stigli ovdje nakon dva ili 3 neuspjela pokušaja samoubojstva.
Dali smo im dom, novi cilj u životu i razlog da nešto doprinesu.
Još nešto. Ovdje je poput FBI protokola. Bez mobitela.
Da, u redu. Idemo. -Da.
Hej, ne brini.
Ovo je stvarno fascinantno.
Poput modela vlaka koji sam mogao slagati na svoj rođendan.
Kasniš. -Znaš mene. Uvijek to učinim uzbudljivim.
Prokleti uređaj. Tko je to? -Njegov drugi sin se upravo vratio.
Začudo viši nego što ga se sjećam. -Lijepo te opet vidjeti, Cooper.
Will, Lacey. Lacey... -Ovo je super prošlo.
Gdje je tata?
Je li mrtav? -Ne, naravno da nije. -Sad jest.
15 sekundi. -Tata?
Polako. Rade samo testove. Čista rutina. -10 sekundi.
Vesla su učitana i spremna.
Oživljavaju tijelo, kako bi opet pokrenuli mozak.
Do sad je najduže trajalo 60 sekundi.
Tata se ubija i pomoću elektrošokova se vraća u život? -Ne.
Tako nešto. Ali ti... Gledaš to na krivi način.
Ti nosiš ono što je suprotno od ružičastih naočala. To nosiš.
Naočale boje govna. Ali ne brini,
jer se sve pozorno prati i kontrolira.
A obojica znamo da si uvijek bio malo skeptičan prema svemu.
Tata je stvorio sektu. -Ne. -Jesi li slijep? Ovo je sekta.
Svi ti sljedbenici u različitim bojama kombinezona.
Ne, ne. Ovdje nema hijerarhije, Will.
Tata to naziva drukčijim statusom zaštite.
Ništa više. Nije sekta. -Trebale bi biti luđačke košulje.
Ti si taj koji se želio vratiti ovamo, koji god to razlog bio. Zar ne?
To je pitanje od milijun dolara. Dobrodošao natrag, Wille.
Bi li mi nešto objasnio? Zašto si se vratio?
Ovdje sam jer želim da prestaneš. Molim te da prekineš sa svim ovim.
Kako bi to učinio?
Reci da si bio u krivu. Prestani sa svim.
Ne mogu prestati, jer je je istina. Ti to znaš najbolje.
Bio si moja inspiracija. Zar te ne zanima?
Molim te, ne govori to. To nije... Nisam bio. -Ali bio si. Pričekaj.
"Stoga mislim da je svijest drugo stanje materije."
Ne. -Čekaj. Drugi dio je još bolji.
"Svojstva svijesti proizlaze iz fizikalnih zakona,
koji reguliraju naš svemir." -Bio sam u krivu. -Ni sam ne vjeruješ u to.
Pogriješili smo tata, tata. I zato je puno ljudi umrlo.
I još će mnogi počiniti samoubojstvo,
dok ti eksperimentiraš u ovoj smiješnoj tvrđavi.
Dakle, 40 godina rada trebam samo tako baciti?
Priznao bih da sam odgovoran. -Možda i jesi.
Misliš da sam otišao predaleko. Ja ne mislim da sam otišao dovoljno daleko.
Otvorili smo vrata tim ljudima, Will. Oni to znaju.
Sad im moramo pokazati što je iza njih.
Isla!
Sranje. Što radiš? -Koji je tvoj problem?
Hajde. Ustani. Ustani.
Zašto to radiš? -To te se ne tiče.
Razgovarala si sa mnom na trajektu i znala si da ćeš to učiniti.
Trebao si biti zadnja osoba s kojom ću razgovarati.
Ne smiješ to samo tako promijeniti!
Čak ti ni smrt ne izazva osjećaje, ha? -Nikada nisam emocionalna.
Samo sam zabrinut,
da bi neki ovo mogli krivo interpretirati.
Mogla je dobiti upalu pluća.
Još uvijek ne znam što želiš da učinim s njom.
Rekao si da uzimate ljude koji trebaju pomoć. Ona treba pomoć.
Ipak ne može ostati ovdje. Imamo pravila.
Možemo li napraviti iznimku u njenom slučaju, molim te?
Radi se o ljudskom životu. Ne znamo hoće li pokušati ponovno...
Opet se ubiti? Slobodno reci. Bila sam tamo kad si to uništio.
Super smo se slagali.
Ipak vrijede pravila. Mora razgovarati s tatom i biti ispitana.
Ispitana? -Možemo li...?
Wille, imaš posjet.
Tvoj otac je Thomas Harber?
Dakle, nitko, osim ispitivača, a to sam ja, neće znati odgovore.
Sve je potpuno diskretno ovdje.
Lacey će nas sad ostaviti same.
Nekad je bilo globalno istraživanje, otkrivanje novih zemalja,
a onda putovanja u svemir, osvjetljavanje mračnih kutova svemira.
Sad nas zanima život nakon smrti.
Vidjeti što je sljedeće. Koliko imate godina?
Svi ste vi dio iste stvari. Stanice u tijelu.
Valovi u oceanu. Duša nije mlada ili stara.
Ne kontroliramo je. Mislite da je nelinearno vrijeme ljudski izum?
Dalje. Ne znam što to znači. -Nema točnih ili krivih odgovora.
Zašto me onda uopće pitate? -Dobar odgovor.
U redu, najveća snaga i razočaravajuća slabost.
Dobra sam u tome, vidim što ljude pokreće.
U razumijevanju tko su oni zapravo. -Slabosti?
Razumijem ih, ali nisam u stanju brinuti se o njima.
Ako vam netko spomene "podsvijest", što mislite? -Sjećanja. -Dublje.
Skrivena sjećanja. -Potiskujete osjećaje?
Nerado govorim o sebi.
Ne mora vam se sviđati, ali svaki dan mislimo o sebi.
Sve vidimo iz naše perspektive. Koliko god se ne željeli gledati iznutra,
misli su tu, ne zavaravajte se.
Vjerujete li u dušu? Ako ne, zatvorite oči.
Dobro. Recimo da duša postoji. Gdje bi u tijelu mogla biti?
Da imamo dušu, ona bi bila u mozgu.
Zanimljivo. Većina ljudi kaže u želucu. Sviđa mi se vaš odgovor.
Jeste li ikada doživjeli iznenadni gubitak? -Da.
A koji je aspekt ponovne normalnosti nakon gubitka nekoga...
...bio najteži?
Neživi predmeti, možda? Poput...
...mog stolića za kavu. Imala sam ga godinama
i vidjela sam ga milijun puta, ali nakon njegove...
Poznati predmeti su mi postali iskrivljeni i strani.
Počela sam mrziti svoj stropni ventilator, zdjelu, svoj čajnik.
U redu, posljednje pitanje. Jeste li doista suicidalni?
Ako bi znali što dolazi, nakon ovog života,
mislite da bi to utjecalo na vaše odluke ili možda promijenilo vaš um?
Možda. Više znanja može sve promijeniti.
Kako si znao da je ovo tvoja soba? -Zbog naših starih kreveta.
Da, vidim. I trebao bi meni zahvaliti.
Jako sam se borio za dobri stari komad.
Kako je Isla?
Zapravo sam zato ovdje. Wille, ona je mrtva.
Ne, nije mrtva. Loša šala.
Ali ispitivanje je gotovo. Ona smije ostati.
Da, dobro. Treba joj njega. Mogla bi opet pokušati.
Ne vjerujem da će se to dogoditi, Will.
Jer večeras...
...će se sve promijeniti. Napokon ćemo to otkriti.
Što je "to", Toby?
Tata je htio da te pozovem na malo okupljanje, samo odabrana grupa.
Ovdje je posve drukčije nego u staroj kući.
Meni to zvuči kao zagovaranje ubojstva.
Ne. Samo kažem da većina ljudi
gleda drukčije na tuđu smrt od svoje vlastite.
Gdje je on? -Uskoro će biti spreman.
Ne znam razgovaraš li sa mnom ili s tim. To je stvarno neugodno.
Uglavnom, želim reći, ljudi se ubijaju da dođu tamo.
Na kraju, koristit će istu logiku da ubiju nekog drugog,
jer šalju svoje žrtve onamo. -Napokon je stigao.
I ne nosi odijelo koje sam mu poslao.
Programirani smo da tako obradimo naša iskustva,
kao da imaju svoj početak i kraj, iako u stvarnosti to ne postoji.
Postoji samo jedna, izdužena sredina. Neki od vas su noviji od drugih,
ali nekima od vas, htio sam pokazati što sam konstruirao.
No, prije nego što nastavim, zamolio bih vas,
da pognete glave na trenutak.
Kako bi vas vaše podsvijesti... odvele negdje drugdje.
Zaprepašten sam kako lako sudjeluješ u ovome.
Ne činiš mi se kao reci-svoje-molitve tip.
Samo zato što netko ne vjeruje u Boga ne znači da ne može moliti.
Koji ateist razgovora s Bogom?
Zašto si mi rekao svoje lažno, usrano prezime?
Nije bilo lažno. To je bilo djevojačko prezime moje majke. -Gdje je ona?
Mrtva je.
Kako je umrla?
Zbog mog oca.
Vratimo se u ovaj trenutak.
Sad vam nudim priliku...
...da vidite život poslije smrti.
Sad mogu snimati kamo idemo.
Molim vas, vratite nam to, čim prije.
I kao što sam rekao, smještaj je privremen,
dok vam ne nađemo prikladniju sobu.
Svoje prve noći ovdje sam proveo na ležaju u kuhinji.
Glamurozno. -Trebala sam biti na dnu oceana, tako da je ovo u redu.
Imate li olovku?
Ugovor o povjerljivosti. -S obzirom na osjetljivost, to je standardni spis.
Molim te ostavi nas malo nasamo.
Sjećaš se groznog tjedna kad smo spavali na krevetu pored hladnjaka?
Moj povratak sigurno nije zaboravio. -Hej.
Znam da je uređaj fascinantan, ali možemo li nakratko razgovarati o tome?
Ne smijem govoriti o tome, zbog ugovora o povjerljivosti.
Dakle, tvoj tata je malo čudan. Koga briga? To ga ne čini krivim.
Poe je jebavao svog bratića, no nije stoga bio loš pisac.
Želim znati radi li uređaj to što on misli. -I što ako?
Što će to promijeniti?
Ne ideš na odmor a da prvo ne pogledaš brošuru.
Hej. Oprosti. Jesi li spavao? -Stojim.
Pa da. To je valjda nešto što treba reći.
Budući da si ustao, možeš li doći dolje da nešto pogledaš?
Da, jasno.
Dečki, kamo idete? -Ništa važno, ne brini. -Onda smo mi izgubljeni.
Kad njegovo srce prestane kucati, to je kao da ugasimo žarulju.
Uključujemo ga i isključujemo.
Ali kad ga povežemo s ovim uređajem, ne samo da isključimo,
već takoreći izvadimo cijelu žarulju iz grla.
Rekao bih, ako opet dođe do toga,
vjerojatno ćeš pretrpjeti moždanu smrt.
Čudim se da se to već nije dogodilo.
Želiš biti prvi, ali ako se ne vratiš, u čemu je bit?
Onda opet počinjemo otpočetka, zar ne?
Moglo bi funkcionirati, samo trebamo naći novi način... -Trebamo truplo.
U redu. Ne bih gnjavio. Ali gdje ćete nabaviti truplo?
Imam ideju.
Jesam li bio nepristojan? -Ha? -Jesam li bio nepristojan? -Ne.
Želiš li slušati glazbu? -Rado.
Dobra, hrskava trava. Za spokojne noći.
Mogu li te nešto pitati? -Aha. -Will je spomenuo
što se zbilo s vašom majkom. -Njezino samoubojstvo?
Ne baš. Pokušala je doći onamo?
Ne, to je bilo davno prije Otkrića.
Da?
Kako ide? -U sredini života, tako blizu smrti.
Zvuči čudno. Htio sam vas pitati ako mi možete pomoći. Moj rođak Billy...
...nestao je. I to na dvogodišnju obljetnicu Otkrića,
svi smo malo zabrinuti. Stvarno zabrinuti.
Imamo trojicu nepoznatih tu. Koliko ga dugo nema?
Ne. Nema Billyja. -Sranje.
To bi mi olakšalo život. Oprostite, to je bilo bezosjećajno.
Posve sam iscrpljen. Radim za petoricu.
Sezonski rezovi i tako? -Da.
Mogu li vam dati opis Billyja?
Onda možete pripaziti na njega, ako dođe. -Naravno.
Idemo u moj ured.
Hej, samo sam znatiželjan...
Istaknuo bih da čitaš profil nekog trupla. -Aneurizma, neupotrebljiv.
Bilo bi lijepo da mi pomogneš, ipak je ovo provala.
On ima mrzovoljno lice.
I osim toga...
Ima madež na...
Da vidimo. Na njegovom desnom laktu. Ne pišete ništa od ovoga.
Mislim da imam i više nego dovoljno, zato...
Ali nismo došli do donjeg dijela tijela.
Čudna je pomisao da su bili živi prije nekoliko sati.
Imali su strahove i želje, koje su mogli osjetiti.
Ne mislim da je to čudno. Mislim da je jebeno tužno.
Vjerojatno su na boljem mjestu. -Ili na gorem.
Možda su na potpuno nezamislivom mjestu.
Razlog više da vidimo što će nam pokazati uređaj tvoga oca.
Sranje.
Što je?
"52, teški srčani udar."
Ovo je Pat Phillips.
Pate Phillips, ovo je Will.
Cooper mi je dao groznu sobu. Večeras ću spavati kod tebe.
Gore ili dolje?
Mogli bismo razgovarati.
Kad sam nervozna, pričam previše ili uopće ne.
Ovdje si sigurna. Mislim, kreveti na kat čuvaju tajne.
Kada sam stigla ovdje dobila sam kombinezon
sa slovom P. Pitam se što to znači.
"Posjetitelj", možda? -Pogađao si?
Priličito dobar pogodak. To je kao jedan od onih očitih odgovora
koji se samo čini očitim nakon što ga saznaš.
Kladim se da si bio pametno dijete.
Bila sam poseban talent za prepoznavanje prostornih uzoraka
što god to značilo. Meni je to bilo nešto što učitelji kažu roditeljima
kako bi bolje mislili o svom usranom djetetu.
Kao, "Gordon dobro crta krugove. Crta ih sofisticiranije od druge djece."
Kreveti na kat su super izum.
Poštede me neugodnosti, da ti ne moram reći da neću spavati s tobom.
Oprosti, sve što sam čuo bilo je nešto o krugovima, a ne o jebanju sa mnom.
Ne želim biti jedina poremećena na ovom krevetu na kat.
Možda mi možeš ispričati o svojoj majci.
Nema se tu što za ispričati. Ona se ubila.
Na njihovu godišnjicu.
Kako je to učinila?
Napravila im je večeru, a tata nije ni došao iz njegova ureda.
Da je barem naznačio da je mu je važno, tko zna?
No on nije želio da ga se ometa. Otišla je na kat,
umjesto toga, okupala se i...
Sljedećeg jutra pronašao sam je u kadi.
I zato si otišao? -Da, morao sam. Nisam više mogao biti tu.
Bilo je to kao da se sve poznato odjednom pretvorilo u nešto strano.
Katkad mislim da uzimam nečije mjesto i budem tužna.
Kako to misliš? -Kao da je moj život traćenje,
jer ne uživam, nisam sretna, niti sam zahvalna.
Možda sam ukrala nečije mjesto. Nekoga tko bi učinio nešto više. -Da.
Mislim da to tako ne funkcionira.
Evo nešto o čemu se nikad ne govori. Imaju li životinje život nakon smrti?
Zečevi, mačići, svinje, majmuni. Što se događa s njima kad umru?
Mislim da zaslužuju život nakon smrti.
Imaju li oni svoj životinjski zagrobni život?
I ako imaju, je li to podijeljeno po vrstama?
Jer je zagrobni život tako važan da ne bi trebalo biti razdvajanja.
I što se događa s djecom?
Držimo se za ruke dok ne zaspemo?
To se ne čini sasvim fer.
Da, dobro.
Lacey?
U redu, Toby?
Jesi li...? Stisni opet.
Još jednom.
Pritisni. još jednom. -Pritišćem.
Pritisni opet. -Izroštiljat ćeš truplo. -Toby, pritisni još jednom.
Još jednom. Pritisni još jednom.
Opet. Opet pritisni.
Je li to samo prepreka ili...? -Stvarno nisam siguran.
Ideš k njemu?
Ili ćeš nastaviti ignorirati?
Žao mi je. Ne mogu.
Naravno da ne možeš. Priča tvog jebenog života.
Bježiš i ostavljaš me samu sa sranjem.
Hej. -Hej. -Što radiš s mojim truplom?
Tvoje truplo treba biti kremirano u podne, pa sam ga pripremio.
Još ima vremena da opet pokušamo.
Dajte, ljudi. Gotovo ste ispržili truplo.
Ako to ponovite, prerano ćete ga kremirati. U redu?
Toby, nabavi transporter. Will je u pravu.
Dobro je.
Dobro je vidjeti te opet u laboratoriju. Pripadaš tu.
Toby, želim da mi odmah nabaviš novo truplo.
Hej. Mogu li te pitati nešto? -U redu. -Kako si završila ovdje?
Zašto?
Našla sam tatu i sestru obješene u dnevnom boravku.
Kako bi otišli onamo.
Žao mi je. -U redu je. Nisu me htjeli povesti sa sobom.
Osjeća se iznevjereno, jer je nisu uključili u obiteljsko samoubojstvo.
Što je s tobom?
Ništa, samo razmišljam.
Isključiš li ikad svoj mozak barem na minutu?
Napravimo test. Pogledaj me i reci mi prvo što ti padne na pamet. -Vozim.
Dobro.
Ne poznajem te dobro.
Mislim da si lijepa i puna života, i da si se ubila,
to ne bi bilo samo tužno, već i tragedija.
Začepi.
Želiš glavu ili noge? -Glavu. -U redu.
"Hej, Isla. Što radiš? Ništa posebno, Jime.
Samo nosim truplo preko parkirališta."
Zašto "Jim"? -Ljubomoran na izmišljenog Jima?
Vjeruj mi ako te Jim sprječava u samoubojstvu, bit ću drag prema njemu.
Ostavit ćemo ga ovdje?
Prvi put vraćam truplo. Improviziram.
Bok. Slučajno sam se vozila pored, i zvuči ludo,
ali čini se da truplo leži na vašem parkiralištu.
To je bilo jako dobro. -Tiho.
Samo sam te pohvalio. -Slušajte. Oprostite. Da...
Loš signal na otoku. Truplo se čini napušteno... nemam pojma.
Osim ako ne igraju neku vrstu lova.
U redu. Da, hvala. Pozdrav.
Kako je prošlo? -Vrlo dobro. -Neobično si dobra u tome.
Evo ih.
Čini se malo zbunjeni. -Što li misle?
Ne znam, ali mislim da je Pat Phillips stvarno imao nekoliko teških dana.
Završit ćemo u paklu. -Da. Ovisno o tome kakav je život poslije smrti.
Ne znam. Bilo je glupo.
Ideš li k njemu?
Ili ćeš i dalje ignorirati?
Žao mi je... ne mogu.
Naravno da ne možeš. Priča tvog jebenog života.
Bježiš i ostavljaš me samu u sranju.
BOLNICE U MOJOJ BLIZINI
Što ako je ovaj život samo san?
Posudiš mi svoj kamion? Moram nešto obaviti.
Prema našim datotekama imali smo 23 pacijenata pod imenom Phillips.
Koliko su točni vaši zapisi? -Jako su točni.
Volio bih vidjeti taj popis. -Sigurna sam da biste.
Koji kurac?
Tražite nešto?
Možda mi vi možete pomoći. Nekad je ovdje bio hodnik? -Da, nekad.
Ovdje je obnavljano. Nije vas bilo dugo vremena.
Kada se obnavljalo? -Prije desetak godina.
Hej. -Gdje si bio?
To je zanimljivo.
Dobro, hvala, Toby. Hvala ti.
Pozdrav, svima. Ovo mi je kao i uvijek zadovoljstvo.
Kada ste stigli ovamo, koristili ste ovaj uređaj.
Za ispitivanje. I vaši odgovori su vam dopustili da ostanete,
to znači da je izgrađeno povjerenje. Ali u zadnje vrijeme, pitam se
nismo li se malo previše opustili. Ima puno glasina.
I čini mi se da pomalo gubimo fokus.
Lacey, bi li mi se pridružila, molim te?
Što je bilo? -U redu je, opusti se. Reci nam, koliko si već dugo ovdje.
Nešto preko godinu dana. -Preko godinu dana. Bila si jedna od prvih.
Kako si tretirana? Dobro? Jesam li bio dobar prema tebi? -Da, divni.
Zašto tako razgovarate sa mnom? -Bio sam divan.
Zašto onda govoriš svojim prijateljima o uređaju?
Zašto kažeš da nije uspjelo?
Odgovori.
U redu je. -Rekla sam samo jednoj osobi.
Izletjelo mi je, kad sam spomenula kako je pozvana nova djevojka.
Misliš, Isla. Bila si nezadovoljna kad sam je pozvao ovdje, zar ne?
Neki koji su dugo više ovdje bili su izostavljeni.
Reci svima gdje sam te našao.
Thomase. -U redu je. Ovdje si sigurna.
U šumi.
Nastavi.
Imala sam pištolj.
I kamo si ciljala s tim pištoljem?
U svoje grudi.
Točno do srca.
Obično, to je glava, ili cijev ide u usta.
Ne znam da sam ikad prije vidio taj način.
Žao mi je.
Molimo vas ne gubite vjeru u mene. -"Vjeru."
O, čovječe, mrzim tu riječ.
Ljudi koji vjeruju ne odustaju od svojih uvjerenja.
Ne mogu više ništa učiniti za tebe. -Thomase, molim vas.
Spakiraj svoje stvari i pozdravi se.
To je bila vraška predstava.
Ma daj, Wille. Misliš da ne znam da je puno toga sranje?
Daješ smisao ljudima koji misle da više nemaju zašto živjeti.
Kombinezon, zapovjedni lanac, teatralnost.
To im daje smisao. Stalo mi je do njih. -Da. Reci to Lacey.
Ti... Možeš se pretvarati koliko želiš
da si otišao jer si prestao odobravati moj rad.
Usput, naš zajednički rad.
Ali obojica znamo da se nikada nije radilo o Otkriću.
Uvijek se radilo o tvojoj majci. -Da, radilo se o mami.
Samo zato jer se pretvaraš kao da se to s mamom nije dogodilo,
ne znači da ću i ja to činiti.
Hej. Mogu li ti pokazati nešto? -Što? -Pođi sa mnom. Molim te. -Oprostite.
Čekaj. Što je ovo? -To je ono što pokušavam otkriti.
Skrivao si ovo od mene? -Ne, ja... Pokazujem ti sada.
Bojao sam se tvoje reakcije.
U redu, život nakon smrti... To je to?
Kako to može biti ako smo na istom parkingu kao na snimci? -Što je onda?
Moja teorija je da je moj otac izumio nešto što snima pamćenje.
On stalno govori o podsvijesti.
Jasno mi je da si željela da to bude malo drukčije.
Dokaz je nadmoćan. Ovo su sjećanja Pata Phillipsa.
Dokazi ne trebaju biti nadmoćni. Trebali bi biti definitivni.
Kamo idemo?
Ako se to nasnimci stvarno dogodilo, želim znati, kad.
Otkad se ova bolnica otvorila, bilo su 23 pacijenata pod imenom Phillips.
No, po modelu njegova auta, mogu eliminirati sve Phillipse prije 2000.
Da, ali ne ostaje li i nakon 2000. g. puno imena? -Ta soba više ne postoji,
tako da možemo prekrižiti sve Phillipse iz prošlog desetljeća.
Tako nam ostaje samo jedan.
"Connor Phillips"? -To je on.
To je Pat Phillipsov otac.
Umro je ovdje prije 13 godina.
Dakle, to samo snima pamćenje?
Priličito je sjebano to što se danas dogodilo? Sa Lacey?
Nije mogla držati jezik za zubima.
Znala je pravila. Zapravo je pomogla napisati ih. -Među nama.
Ni sam ne vjeruješ u to. -Ne govori mi u što ja vjerujem.
Dokaz života nakon smrti uništilo je tatin život.
To je ono u što ja vjerujem. -Da... kao i svi drugi.
Tata nije želio snimke s uređaja podijeliti s vanjskim svijetom.
Zato se izbezumio, kad je Lacey pričala okolo.
Ako ne želi pokazati to što radi, zašto to radi, koja je onda svrha?
"Zašto to radi?"
"Zašto to radi?" Da vidimo.
Dakle...
On bi ti spomenuo milijune ljudi koji su umrli,
i da će u njihovu čast dovršiti svoj posao.
Jučer sam to čuo. -Ja to slušam već dvije godine.
I samo se smješkam i kimam glavom i slažem se...
Poput glupog sina, ali ja razumijem što se događa.
Znam da je mama umrla... Nije umrla, ubila se.
Ona se ubila.
A kad pogledaš, na čemu je tata radio cijeli život,
i kad pogledaš način na koji se mama ubila, kako je to učinila...
Kako tata ne bi osjećao ljutnju, bez obzira na njegov osjećaj krivice?
Tata mora otkriti...
... je li ona stigla nekamo.
Pretjerano je reagirao, to je sve.
Urazumitće se, i Lacey će se sutra vratiti.
Tata se uvijek urazumi.
To nije sjećanje, Will. -Što?
Ovdje, na njegovoj lijevoj ruci bila je još jedna tetovaža.
Kako je to moguće? -Ne znam, ali vidjela sam to u labosu.
To nije bio svjetionik, bili su valovi. -Jesi li sigurna? -Da.
To nisu sjećanja. To je nešto drugo. -Nisu sjećanja, ali što je onda?
Ništa od toga ne postoji više. Nema bolničke sobe, Pat Phillips je umro.
Moramo na snimci pronaći nešto što još postoji.
Žena. Tu je jedna...
Ona.
Connor Phillipsova adresa je na smrtovnici.
Predlažem da sutra odemo onamo i pokušamo je pronaći.
Wille, zašto smo se vratili ovamo? -Ne znam što nas čeka u toj kući...
Sjećaš li se nesreće, koju sam imao kao klinac?
Da, lagao si majci da si vidio nešto drugo.
Nisam lagao.
Ovdje sam vidio, što god da sam vidio...
To je plaža.
Kao klinac često sam dolazio ovdje, kao da me ovo mjesto privlačilo.
Imalo je nešto utješno.
U svakom slučaju,
kad sam te nedavno vidio kako ulaziš u vodu, to je... Zato sam bio ovdje.
što?
Imala sam sina.
Bilo mu je pet godina.
Zaspala sam.
Samo na trenutak.
Kad sam se probudila, nestao je.
Isprva sam mislila da te nisam trebala upoznati, ili osjetiti nešto.
No, možda sam bila u krivu.
Bok. Živi li ovdje obitelj Phillips? Jeste li poznavali Connora Phillipsa?
Pata Phillipsa? Govorite li engleski?
U redu. -Dobro, to očito nije žena sa snimke.
Možda su se preselili. -Hoćemo li tražiti novu adresu? -Ne znam.
Mogu li vam pomoći?
Nisam vidjela svog brata godinama. Za nju je to bio veći gubitak.
Alzheimer. Pogoršalo se nakon očeve smrti. -Connora? -Znali ste moga oca?
Pat ga je spomenuo i rekao da ga je posjetio prije smrti.
Pa, tata je umro i... za mamu je sve brzo krenulo nizbrdo.
Kuća sad pripada mom mužu i meni.
Hoće li biti misa za Pat? -Nemam pojma.
Oprostite što to kažem,
no čini se da vas nije uzrujala bratova smrt. -Slušajte.
Čini se kao da ste ga voljeli. Našli ste nešto u njemu... Dakle, žao mi je.
Ali za nas ostale... On je bio gad
koji je napustio svoju sestru i oca bolesnog od raka
i majku koja je izgubila svaki kliker koji je ikada imala.
Žao mi je. Znači... Posljednji put ste vidjeli Pat
kad je bio u posjetu ocu u bolnici?
Ne znam kakve vam je gluposti iznio,
ali on nikada nije posjetio oca u bolnici. To je laž.
Nazvao je i rekao da će ga posjetiti, ali nikada se nije pojavio.
Ovo će zvučati jako čudno, ali je li Pat imao tetovažu?
On vam je to rekao? Dakle...
Kad je navršio 18 godina, napravili smo iste valove.
Tada smo bili jako bliski.
Dakle, uređaj ne bilježi sjećanja. Teorija je bila točna.
Ljudi će se nastaviti ubijati.
Prije ili kasnije, morat ćeš oprostiti svomu ocu.
Razmišljao sam puno o razlici između...
...što je nešto i onomu što nešto znači. Ne znam što je sve ovo.
Ali mislim, ako to i ima smisla,
to nema veze s pritiskom na gumb za resetiranje, čak i ako postane gadno.
Mi smo hrpa ljudi, koji uvijek čine iste pogreške.
I ne znam zašto mislimo da će biti drukčije negdje drugdje.
Osim ako ne naučimo ono što bismo trebali dok smo ovdje.
Kako se zvao tvoj sin?
Oliver.
Sanjala sam.
Kada je on bio u vodi, sanjala sam.
Što?
Ne znam.
Ne sjećam se.
Katkad samo znaš da si sanjao, ali ne... i što.
Voljela bih da znam.
Ne moraš to više raditi sama ako ne želiš.
Wille!
Jebote! Jebote, Wille! ustani. Radi se o tati. Koji to kurac radiš?
Što je s tatom? -Radi se o tati. Ustani. -U redu. U redu. Dolazim.
Nisam znao i nisam mogao spriječiti. -Polako. Reci mi, što se dogodilo.
Prikopčao se na uređaj, kako bi dokazao da funkcionira.
Još je prikopčan? -Da. -Moramo mu reći da funkcionira.
Što? Što funkcionira?
Što radite? -On je zahtijevao. -Zašto ga ne vratite? -Otišao je predaleko.
Znamo da se snima nešto. -Cooper...
Funkcionira, u redu?
Tata? Tata?
Vrijeme je da pođeš.
Vrati u stvarnost. Vrati se kući.
Je li to mama? -To je mama. -Ono što ja radim stvarnost je.
Moram završiti. Važno je. Razumiješ li?
Njihova godišnjica. -Da.
Idem gore.
Ne dramatiziraj. Uskoro sam gotov. I možemo večerati.
Dušo, čekaj.
Možda posao može čekati. Dakle, što kažeš na večeru?
Ona se ne kupa. To nije ono što se dogodilo. -Znam.
Možemo ga vratiti. -Cooper, čekaj. Moramo vidjeti što se zbilo.
Moramo to učiniti odmah, ili će biti prekasno. -Wille, hajde.
Toby, žao mi je. Cooper, sad!
Tata? Tata, slušaj me. Tata, molim te. Slušaj moj glas.
Hoće li preživjeti? -Ne znam. Pritisni opet!
Tata?
Što se dogodilo?
Znam da sam je vidio.
Poput sna kojeg se ne možeš sjetiti.
Ne shvaćam što je to, tata.
Nikada nisam napustio radnu sobu. Nikad je nisam zaustavio na stubama.
Izašla je iz kade. -Znam.
I Pat Phillips je na snimci imao drugu tetovažu na ruci.
Uvijek sam život poslije smrti vidio kao drugu razinu postojanja.
Ali...
...što ako je drukčija razina... ovog postojanja?
Alternativna stvarnost? -Ne, naša stvarnost s razlikama i promjenama.
Kao iskakanje iz kamiona, zbog posjeta ocu na samrti.
Nasumično, poput različitih tetovaža.
Poput sprječavanja nekoga da počini samoubojstvo na katu.
Možda nakon smrti idemo u drugu verziju našeg života.
Druga prilika? -Onda ne bismo više žalili zbog naših najvećih pogreška.
Mogli bismo ih ispraviti.
Iako je to jebeno očito, moram reći...
Ako si u pravu i to se sazna...
Moramo uništiti uređaj.
Hej, Thomase. Svi žele znati što se događa.
Dobrodošli, svi. Lijepo od vas da ste svi ovdje.
Zamolio sam vas se danas okupite ovdje jer trebamo biti iskreni.
Bok. -Iskreni prema sebi, iskreni jedni prema drugima.
Vidio si mamu. -Vidim vas kao obitelj i mislim da i vi mene tako vidite.
I kao obitelj... Mislim da smo katkad okupirani...
...onime što radimo kao pojedinci, idemo vlastitim putem
i zaboravljamo koliko je važna obitelj.
Lacey?
Lacey. -Lacey, sve je u redu. Spusti pištolj.
Lacey, bio sam u krivu. Ne moraš to raditi. -Nisam je ubila.
Samo sam je premjestila.
Isla?
Isla. U redu je. Isla? Tata! O, ne.
Tata, molim te! Trebam tvoju pomoć!
Neka netko ode po pomoć. -Samo sam htjela svoje mjesto natrag.
U redu je. Dobro je.
Isla. Tata, molim te pomozi joj. Nemoj govoriti. Samo diši.
Ne želim više umrijeti.
Dobro si. Samo trebaš ostati sa mnom.
Isla? Isla?
Policajci su pitali koga trebaju kontaktirati zbog Isle.
Njezinu rodbinu i tako. -Nemam pojma.
Cooper će se pobrinuti za to. -Dobro.
Ne želim ga sad zasuti pitanjima, u redu?
U redu. Da, to je vjerojatno dobra ideja. -Da.
Možda bih trebao otići do njega... -Ne, ne. Treba se odmoriti.
Mora to obraditi. -U redu. -Odi kod njega nakon večere.
Večeras ćemo rastaviti ostatak uređaja.
Ali... Još nismo došli tako daleko...
...kako bi znali što sve to znači.
Ako je to stvarno je drukčija verzija vlastitog života,
što će se onda dogoditi kad opet umremo? -Toby.
Toby. -Što? -Moramo to pustiti na neko vrijeme.
Mora tako biti.
Potpuno demontirano. Moramo uništiti svaki trag. -Thomase, čujem te.
Williame? Pusti nas unutra, ne čini to.
Wiliame.
On je na trajektu za ovdje? -Ne isto ovdje. -Što?
Ne razumijem. Zašto vidimo ovo ako on nije mrtav?
Prije godinu i pol jedini intervju Thomasa H. nakon Otkrića okončan je
sa samoubojstvom ispred kamera.
Od tada, globalna stopa samoubojstava jako je skočila...
Gledala sam to.
Isla? Isla?
Zašto van sezone idete na taj turobni otok?
Moram spriječiti metak. -Sjedni. -Moraš poći sa mnom.
Sjedni, Wille. Ovo je samo tvoje sjećanje. Ja sam dio tebe. Sjedni.
Što radimo na ovom trajektu? Koji se kurac događa?
Nikada nisi mogao spriječiti moje samoubojstvo, sve do ovog života.
Ovog života? Kako to misliš?
Uvijek počneš na trajektu.-Stvarnost i fantazija se međusobno isključuju.
Ne postoje u istom prostoru. -Pa, izgleda da smo ovdje.
Znaš što? Predomislio sam se. Ne znam što sam mislio.
Prvi put, nisi ni sišao s trajekta.
Sljedeći dan si pročitao da se žena po imenu Isla utopila.
Nastavio si sa svojim životom, no pomisao
da si to mogao spriječiti nikada te nije napustila.
A onda jednog dana, kao i svi drugi...
Umro sam. -I onda si se vratio ovamo.
Koliko sam već dugo zarobljen u ovoj petlji?
Koliko puta smo se susreli na ovom trajektu?
Tvoja smrt te vratila ovamo. Uvijek se iznova vraćaš.
Ne sjećam se ničega. Ne sjećam se tih drugih života.
Nitko ih se ne može sjetiti izravno.
Ali katkad provire određena sjećanja.
Izgledate mi tako poznato.
Imate sreće, inače ih ne nosim sa sobom.
Ovdje sam vidio što god to bilo... To je plaža.
Kako si znao da je ovo tvoja soba?
Mi smo hrpa ljudi koji uvijek iznova čine iste pogreške.
Ne znam zašto vjerujemo da će negdje drugdje biti drukčije.
Što bih trebao promijeniti?
Već jesi. Vraćao si se dok me nisi spasio.
Nisam te spasio, umrla si. -Postoji više načina da se spasi nekoga, Wille.
Cooper, spremni smo. Moramo ga vratiti.
Zašto čujem tatu? On je na drugom mjestu.
Dva odvojena dijela na istom mjestu. -Defibrilator je napunjen.
Ne, neću se vratiti. Trebam više vremena s tobom.
Toby, pričekaj! Ne još! -Brinu me njegovi vitalni znakovi!
Ako ga ne izvučemo, izgubit ćemo ga. -Isla. Nisam spreman ostaviti te.
Što mi se to događa? -Na rubu si smrti.
Srce mu je stalo. Organi mu otkazuju.
Pokušavaju te vratiti. -Dobro. Ako umrem, vratit ću se k tebi.
Ovaj put ne. Ne moraš se više vraćati.
Pomogao si mi do mog odredišta a sad idi nekamo drugdje.
Kada odem tamo, hoću li se sjećati tebe? -Nadam se.
Tata, on kolaborira. Mozak mu jedva pokazuje aktivnost.
Idi sad. To je to. -Ne odlazim iz ove sobe dok ne oživimo mog sina.
Kada odem tamo, hoću li se sjećati tebe?
Moramo ga izvući van. Jedan, dva, tri.
Hej. Pazi. Jesi li dobro?
Da. -Hej, dođi ovamo. Pomoći ću ti. Dođi ovamo.
Imam te.
Jesi li dobro? -Zaboga.
Daj mi kantu. Lijepo si pao. -Da. -Da. Dobro si? Imam te.
Gdje su ti mama i tata? -Oliver!
Oliver!
Bok.
U redu je. Dobro je. Samo je... U redu je. -Rekla sam ti, ne možeš...
Ne možeš samo tako otrčati od mene, u redu? Već sam ti rekla.
Samo je... Ništa se nije dogodilo. Samo se malo borio s valovima.
Samo sam želio ići na sigurno. -Jesi li dobro? -Da.
Hvala vam. -Da. On je dobar klinac.
Sve u redu. -Hvala.
Ne smiješ to raditi. Prestrašio si me. U redu? Možeš li hodati?
Preveo i prilagodio: Zaboravko
Preuzeto sa www.titlovi.com