Sublight (www.sublight.me)
www.titlovi.com
PRE 65 MILIONA GODINA
MILINIMA GODINA KASNIJE
DOBAR DINOSAURUS
~ZA SINA DORIANA~
Preveo: tata Arbok
Henri, vreme je!
Koje se pomaklo? -Ono s leve strane.
Ti si tata. -Ti si mama.
Vrdalamo mala. Zdravo, Libi.
Libi.
Zdravo, Bak.
Ima tvoje oči.
Izlazi odatle, ti mali bodljikavi grmu.
Ovaj će biti veliki!
Zdravo, Arlo.
Izađi.
Vidi njega.
Bak!
Ono je Kandžozuba planina. A ovo je naša farma.
I svi ćemo se zajedno brinuti za nju.
Molim?! -Prešla sam te!
I ja sam tebe! -Mama, završila sam sa zalevanjem.
Bravo, Libi. Bak, vrati se svojim zadacima. -Molim? -Hvala, Bak.
Ali, ja... ja...
Spreman si. -Mama, mogu li da radim nešto drugo?
Kreni.
Ko je to?
Zdravo, Justise.
Zapeo si, maleni? Ja ću ti to skinuti. Slobodan si.
Kreni! Pronađi svog tatu i svoju...
Mamu.
Ne smeš da se zezaš s rekom, Arlo.
Budi oprezan. U čemu je problem? -Tata, Henrijeta je najgora u kokošinjcu!
Juče si rekao da je najgora Šepava Fran. -Ona ima samo jedno stopalo.
Ne moraju da ti se sviđaju, Arlo. Samo moraš da ih hraniš.
To bi trebalo da je to. Ovo će one trule Stvorove sprečiti da kradu našu hranu,
jer sam ovaj silos napravio 100% otpornim na Stvorove.
Potpiši se, Henri. Zaslužio si to. -Da, tata, uradi to! Hajde!
Samo ako vaša mama prva to uradi. Ako iko to zaslužuje, onda je to ona.
Jesi li se ti to upravo potpisao iznad mog?
Molim? Nisam. U pitanju je ugao iz kog gledaš. -Ugao, a?
I ja! -I ja! -Moj red!
Čekajte malo. To nije tako lako.
Potpis morate da zaslužite tako što ćete uraditi nešto važno.
Za nešto važnije od sebe samih. Jednog dana ćete se svi potpisati,
a ja jedva čekam da vidim to.
Tako se očisti polje. Bravo, Bak.
Snaći će se. Biće on dobro. Hajde, Bak. Zaslužio si to.
Bravo, sine.
Uspela si, Libi! Još samo malo.
Prekrasno. -Zaslužila si svoj potpis, zlato.
Arlo! -Uspeće on već.
U redu, kokodakala, sad ću da vas nahranim.
Dođi ovamo. -Bak! Šta se dogodilo? -Došao sam da ti pomognem.
Onda su me napali. -Bićeš ti dobro.
Reci mami da je volim. Vidim svetlo.
Idem po pomoć!
Trebalo je da vidiš svoju facu! -Trebalo je da znam!
Uvek moraš da me zezneš. -Ja?
Zezneš svoje zadatke i zadatke svih drugih.
Baš si kukavica. -Bak!
Nisam ja kukavica. I ostaviću svoj potpis.
Baš kao i ti, i Libi, i svi ostali!
Hoćeš, dragi. Samo ti treba još malo vremena.
Zaboravi. Ionako nisam hteo taj glupi potpis.
Imam ideju.
Arlo. Arlo. Probudi se.
Pođi sa mnom.
Kuda idemo? -Videćeš.
Sad odšetaj tamo.
Sam? -Hajde.
Tata. Tata. -Smiri se. Diši.
Ponekad moraš da savladaš svoj strah kako bi video lepotu s druge strane.
Sutra imam za tebe novi posao. Ako još uvek želiš da ostaviš svoj potpis.
Prokleti divlji Stvorovi prelaze preko ograde, jedu našu hranu
i meni je toga dosta. Ako se ovako nastavi, nećemo imati
dovoljno hrane za zimu. Zato ćeš ti da uloviš tog Stvora.
Zatim naiđe Stvor...
Ovako ćeš da završiš posao.
Kad se pobrineš za tog Stvora,
stavićeš svoj potpis na silos, odmah do mog.
Pobrinuću se za Stvora. Neće imati šanse.
Šta to radiš, bubice? Gubi se odavde.
Produži, listu. Produži!
Mrtav si, Stvoru.
Slobodan si.
Šta to radiš? Odlazi! Beži!
Ne približavaj se! Idi!
Zašto si ga pustio? -Grizlo je, napadalo me, režalo i...
Imao si zaduženje.
Moraš da savladaš svoj strah, Arlo, ili nećeš preživeti ovde.
Hajde. Moramo smesta da završimo taj posao.
Tamo napolju? -Pređi preko.
Ali, tata, šta ako se izgubimo? -Sve dok možeš da nađeš reku,
možeš da nađeš i put kući. Šta vidiš?
Tragove? -Ispiru se, moramo da požurimo!
Gubimo ih!
Arlo, ne zastajkuj!
Tata, čekaj. -Arlo, šta sam ti rekao o...
U redu je.
U redu je, Arlo. Žao mi je.
Samo sam hteo da savladaš svoj strah. Znam da ti to možeš.
Ali ja nisam kao ti. -Ti jesi kao ja i još više od toga.
Danas smo se dovoljno udaljili. Oluja je sve gora. Idemo kući.
Arlo, brzo!
Trči, Arlo!
Tata!
Tata! Tata!
Mama!
Ako ne spremimo ovu žetvu pre prvog snega,
nećemo imati dovoljno hrane za zimu.
Znam da je teško bez tate, ali moraš više da se trudiš, Arlo.
Ne brini, mama. Neću dozvoliti da umremo od gladi. -Ti si dobar sin.
Ti! Imaš petlje što dolaziš ovamo.
Za sve si ti kriv! Moj tata bi još uvek bio živ da nije bilo tebe!
Upomoć!
Mama! Mama!
Mama!
Mama?
Mama!
Ti! Trebalo je odmah da te ubijem!
Za sve si ti kriv. Dolazi ovamo!
Beži od mene. Beži od mene!
Tako je! I bolje ti je da bežiš!
Gde sam to ja? Gde je dom?
Sve dok možeš da nađeš reku, možeš da nađeš i put kući.
Opet ti?
Beži odavde!
Rekao sam ti da mi se ne približavaš.
Svejedno ću da iscedim život iz tebe.
Ali pre toga, možeš li da mi pronađeš još?
Još ovoga. Znaš...
Ne. Prestani. Šta to radiš?
Čekaj! Možeš li da me odvedeš do bobica?
Kuda ideš?
Znao sam. Umreću ovde. Zbog tebe!
Šta to radiš? Ne, ne. Stani!
Ne. Stani!
Ti mali... Vraćaj se ovamo!
Bobice!
Šta ti je? Evo ih. Ludi Stvore.
Ima li koga?
Posmatrali smo te.
Mislili smo da ćeš umreti, ali ipak nisi.
Onaj Stvor te štitio. Zašto?
Ne znam. Idem kući. Znaš li koliko je daleko Kandžozuba planina?
Dobra ideja. Želimo ga. -Zašto?
Jer je ovde strašno. Može da štiti mene i moje prijatelje.
Ovo je Bes. On me brani od Stvorova koji puzaju po mraku.
Ovo je Uništavateljka. Ona me brani od komaraca.
Ovo je Slamatelj Snova. On me brani od postavljanja nerealnih ciljeva.
A ovo je Debi.
Da, treba nam. Kako se zove?
Zove? Ne znam. -Onda ću da meditiram o tome.
Ako mu dam ime, moj je. Koljač.
Zver.
Ubica. -Prljavko!
Organizator Pogreba? -Ušljivko! -Hemoroid. -Mrvica!
Frenki! -Smrdljivko! -Manijak! -Dino!
Violeta. -Meda! -Ludak. -Floki!
Floki! Dođi, Floki. Dođi ovamo.
Dato mu je ime. Vi ste očito povezani. Dobro za tebe.
Stvor će te čuvati na tvom putu prema Kandžozuboj planini.
Nemoj da ga izgubiš. Ne. Ne. Ne možeš da ga dobiješ, Debi.
Ne, ne, ne. Debi!
Debi! Stani! Ti si bolja od toga.
Ne, ne, ne! Vrati se! Debi!
Kuda ideš? Moram da se vratim kući.
Floki, gledaj ovo.
Fali mi... fali mi moja porodica.
Porodica.
Ovo sam ja.
To su Libi i Bak.
I mama.
I...
I tata.
Porodica.
Ne razumeš. U redu je.
Da! To je tvoja porodica.
Fali mi.
Trebalo bi da se zaustavimo!
Stani!
Arlo, brzo.
Trči, Arlo!
Gde je reka?
Izgubio sam reku!
Nikad neću da se vratim kući.
Upomoć! Upomoć!
Prijatelju, jesi li povređen? -Nisam.
Dobro. Hvala Bogu. Ciklono, Prolome,
nastavite da tražite ranjenike. -Čekaj.
Moram da se vratim kući. Kandžozuba planina. -Kandžozuba pla...
Misliš na planinski venac sa tri vrha? -Da!
O, da, bio sam već tamo. Ali, znaš, mali...
Nisi ni blizu. Ipak znam put! -Ja sam Arlo.
Izvini. I ja sam nekad imao takvo ime.
To je bilo pre nego što sam počeo da pratim oluju! -Oluju?
Oluja me odnela. Bojao sam se za svoj život,
ali oluja me je osvetlila. I više se nisam bojao.
Hoćeš reći prosvetlila? -Ne! Osvetlila.
Bio sam jako nisko. Onda me oluja ponela vrlo visoko
i ostavila me na višem osvetljenju.
Zatim mi je oluja dala novo ime, jer... Šta kažemo?
Oluja hrani. -Oluja hrani. Možeš da me zoveš Munjomlat.
Munjomlat. Možeš li mi pomoći da se vratim kući? -Pa... Možda.
Ali prvo moramo da proverimo ovo područje. Mnogi su u lošem stanju
nakon ovakve oluje.
Munjomlate, našao sam nekog! Ovamo!
Dobro bi nam došla tvoja pomoć, prijatelju.
To! Super!
To je Stvor. -Oslobođeni Stvor. Zahvaljujući tebi.
Želim da zastanem na trenutak i zahvalim oluji za ovaj obrok.
Ne zezajte se sa mnom. Ja sam video oko oluje!
I zaboravio sam šta je to strah! Ne bojim se ničega!
Nisam to ni rekla. -Kuda si krenuo, prijatelju?
Moram da se vratim lući. -A ja sam ti rekao da ćemo te odvesti kući.
Prijatelju, ti imaš svog Stvora. -Osećam njegov miris.
To je jedan od onih sočnijih. -Gde je?
Krije se. Tamo! Pored one velike stene.
Oluja hrani. -Ne!
Floki! -Zgrabite ga!
Uspori. Nemaš gde da se sakriješ, kukavice.
Vraćaj se s tim Stvorom!
Upomoć!
Jesi li dobro, klinjo? -Jesam. -Mrzim takve.
Lažljivi sinovi vranotata koji maltretiraju klinca.
Vidi ovog slatkiša.
Sviđaš mu se. -Zamisli ti to, Remzi. Čak i s tvojom smrdljivom facom.
Neš! Granice! Ovo je moj lični mehurić.
Ma kakvi, nije to tvoj mehurić. Ovo je tvoj mehurić.
Neš, izlazi iz mehurića svoje sestre.
Ovde nemaš šta da tražiš.
Da, gospodine. Nemam. Pokušavam da se vratim kući, ali izgubio sam reku.
Molim vas, mojoj mami sam potreban. -Polako, mali. -Znaš li gde je reka?
Koja reka? U ovim krajevima ima gomila reka.
Ona kod Kandžozube planine. Ima 3 vrha. -Tu ne znam.
Idemo na jug prema pojilištu. Pođi s nama. Možda ti tamo neko pomogne.
Nemamo vremena za čuvanje dece. Moramo okupiti rogonje.
Moj brat genijalac je izgubio čitavo krdo u jednom danu.
Nisam ih izgubio, Remzi.
Koliko puta moram da ti ponovim? Odlutali su.
Svejedno moramo da ih nađemo. Ne možemo da ti pomognemo, mali.
Čekajte! A šta ako mi možemo vama da pomognemo?
Flok može sve da namiriše. Video sam ga kako to radi. Može da nađe vaše rogonje.
Hajde, Floki. Upotrebi svoj nos, momče.
Dobar dečko, Floki!
Našao je nešto.
Ti vrapca! -Mali, ako me potežeš za nos,
poješću tvoj.
Našao je krdo. -Imamo ih.
Čekajte malo! Imaju li rogonje perje?
Kradljivci stoke. -Kradljivci stoke?
Moramo da požurimo.
Ne vidim nikakve kradljivce stoke. -Tamo su negde.
Koliko daleko je to pojilište? -Imam posao za tebe.
Poslovi mi baš i ne idu od ruke. -Moraš kriomice proći
pored rogonja i samo vikati da privučeš kradljivce stoke.
Mi ćemo im se prikrasti i pohvatati ih. -Molim?
Samo želi da se popneš na onu stenu i vičeš.
Ali ko je tamo?
Napašće te. Nemoj da se pokolebaš. Ne mrdaj.
Da ne mrdam? Šta ako imaju kandže i velike zube? -Ne razmišljaj previše.
Vozdra.
Šta smeraš, dečko? -Ništa. -Ništa? Kako se zoveš?
A-A-Arlo. -Dakle, A-A-Arlo, ne izgleda mi kao da ne radiš ništa.
Kako se tebi čini, Larlina? -Hajde, Buba, pitaj mene.
Pitaj mene šta mislim da rade. -Pervise, začepi gubicu!
Izgleda da narušava tuđi posed.
A šta mi radimo s uljezima? Reci mu, Erle. -Ubijamo ih!
Imam te!
Neš, krdo!
Đi-ha! Hajde! Đi-ha! -Pazi!
Niko neće ukrasti naše rogonje. -Ko nađe, njegovo je!
Ma dajte... Mamica želi da se igra s vama.
Znam da ste tu. Osećam vaš miris.
Ti vrapca! To mi je omiljeni zub! -Uživaću dok te ubijam!
Hajde, moramo da poteramo to krdo odavde! Hajde!
Koji slatkiš! -Ti i taj Stvor ste danas pokazali pravu hrabrost.
Dobro bi nam došao taj Stvor. Može zamena? Daću ti harmoniku za njega.
Hvala, ali Flokija ne menjam. Dođi, Floki. Dođi!
Ti si na gubitku.
Ovaj je dobar. Biće to sjajan ožiljak. -Nije to ništa. Vidi ovo!
Upao sam među 15 stegosaura odmetnika. Bili su veći i opasniji od mene.
Šta se dogodilo? -Borili smo se, naravno. I bio sam bolji.
Onda je jedan od njih zabio svoj šiljati rep u moju nogu i povukao!
Još uvek ne osećam prste.
To ti dobro dođe kad udaraš kantu punu gova...
Ona je ljubomorna. -Ljubomorna?
Jednom je stampedo rogonja išao prema meni,
ali rep mi je zapeo među stenama. Sigurno bih poginula.
Pa sam odgrizla prokletinju! -Ko to radi?
Niko to ne radi! Ti si luda!
Čudno mi je što nemaš ožiljak preko face.
Buč, otkud tebi ožiljak? -Ne znam jesi li spreman za tu priču.
Mogu da podnesem. -To! Moraš da mu je ispričaš, tata! -Ova je dobra!
Bilo je 100 stepeni u hladu. 5 dana sam hodao bez vode.
Zatim sam je ugledao. Lepo jezerce. Sagnuo sam se kako bih pio,
kad su na mene iz vode skočili krokodili. Jedan me ugrizao za lice.
Bez sumnje bih završio kao njegova večera da nije bilo jedne stvari...
Tog dana nisam bio spreman da umrem. Pregrizao sam jednog krokodila napola,
drugog lupio repom, a poslednjeg...
Tog krokodila sam utopio u svojoj sopstvenoj krvi.
Ti vrapca!
Vidi! Svaki put me prolaze žmarci. -Obožavam tu priču!
Pokaži mu suvenir.
Nije li predobro? -Mogu li ovog puta ja da ga dotaknem? -Ne.
Vama bi se dopao moj tata. On se nije ničega bojao.
Dosta mi je toga da se bojim.
Ko kaže da se ne bojim? -Ali borio si se s krokodilom!
I pritom sam se bojao. Ako se ne bojiš da te krokodil ne ugrize za facu,
onda nisi živ. Slušaj, mali,
straha ne možeš da se rešiš. To je kao Majka Priroda.
Ne možeš da je pobediš ni da joj pobegneš,
ali možeš da se probiješ kroz nju.
Možeš da saznaš od čega si napravljen.
Prvi sneg. -Ove godine je uranio.
A ja moram kući svojoj mami. -Odvešćemo te do tog pojilišta.
Dogovor je dogovor. Jašemo u cik zore.
Idemo!
Mali, presretni one rogonje pre nego što se odvoje!
Eno je! Kandžozuba planina!
Eno doma!
Mi moramo da odvedemo ovo krdo na jug. -Ti požuri kući svojoj mami.
I nipošto se ne zaustavljaj! -Hvala! Cenim to što ste pazili na mene!
Bićeš ti dobro. Žilav si ti malac.
Tako je blizu. Skoro smo stigli, Floki!
Moramo kući.
Biće ti super tamo. Imaćeš toplo mesto za spavanje, odmah pored mene,
i kukuruza koliko možeš pojesti. Ima puno mesta za trčkaranje.
Biće to i tvoja farma. Zajedno ćemo se brinuti za nju.
Ne mogu.
Ne!
Floki!
Ne! Floki!
Tata?
Živ si? Ne mogu da verujem. To si ti!
Moj prijatelj! Floki! Pomogao mi je, a sad je u nevolji.
Moramo da se vratimo. Tata, stani!
Stani!
Tata?
Ti nisi ovde.
Bojim se.
Ali Flokiju sam potreban.
Krivio sam ga za sve što se dogodilo tebi, ali nije on kriv.
Moram da mu pomognem.
Jer ga volim.
Znao sam da možeš ti to.
Ti jesi kao ja i još više od toga.
A sad idi i spasi tog Stvora.
Odbij!
Vidi ko se osvetlio.
Sredi ga!
Floki!
Oluja hrani.
Floki!
Kod kuće smo, Floki.
Henri?
Arlo!
Preveo: Arbok SR by M. M.
Srećan Božić i puno dobrih titlova želi vam vaš Arbok!;)
Preuzeto sa www.titlovi.com
Sublight (www.sublight.me)