www.titlovi.com
HOBIT
Bri - na granici Okruga
PONI KOJI SE PROPINJE
Crkoh od žeđi. Požuri! Hajde!
Izvoli. -Hvala lepo.
Pazi! -Izvini, dušo.
Izvolite. -Hvala.
Gospodine Stadl.
Mogu li da ti se pridružim? Ja ću isto to.
Treba da se predstavim. Zovem se Gandalf.
Gandalf Sivi. -Znam ko si.
Pa dobro. Ovo je srećna slučajnost.
Šta dovodi Torina Hrastoštita u Bri?
Do mene je dopro glas da je moj otac
viđen kako tumara Divljinom kod Danlenda.
Potražio sam ga. Nije mu bilo ni traga.
Trein.
Isti si kao i ostali. Misliš da je mrtav.
Nisam bio u bitci kod Morije.
Nisi, ali ja jesam.
Moj deda, Tror, je zaklan.
Ne!
Oče! -Natrag!
Neću. Boriću se sa tobom. -Azok namerava sve da nas pobije.
Jednog po jednog, uništiće krvnu liniju Durina.
Ali, tako mi rudarskog života, neće mi oduzeti sina. Ostaćeš ovde.
Moj otac je poveo glavninu prema Dimrilovoj Kapiji. Nikada se nije vratio.
Oče!
"Treina više nema", govorili su mi.
"Jedan je od palih."
Ali posle bitke sam ga potražio među poginulima.
Sve do poslednjeg leša.
Mog oca nije bilo među mrtvima.
Torine, prošlo je mnogo vremena, od kada se samo glasine čuju o Trejnu.
On je još živ. Siguran sam.
Prsten koji je nosio tvoj deda, jedan od sedmorice...
...koji je dat gospodarima Patuljcima pre mnogo godina...
Šta je bilo s njim?
Deda ga je dao mom ocu pre nego što su otišli u bitku.
Znači da ga je Trein imao kod sebe kada je... Kada je nestao.
Onda je to sve. -Izvolite.
Znam da je moj otac bio kod tebe pre bitke kod Morije.
Šta si mu to rekao?
Rekao sam mu da požuri, da krene ka Ereboru,
da okupi sedam armija patuljaka
da uništi zmaja i povrati Samotnu planinu.
Isto bih rekao i tebi. Povrati svoju domovinu.
Ovo nije slučajan susret. Zar ne, Gandalfe?
Ne. Nije.
Samotna planina me muči, Torine. Onaj zmaj već predugo boravi tamo.
Pre ili kasnije, mračniji umovi okrenuće se ka Ereboru.
Naišao sam na neke zloćudne likove dok sam putovao Zelenputem.
Pomislili su da sam skitnica. -Verovatno su zažalili.
Jedan od njih je nosio poruku.
Napisana je na crnogovoru.
Obećana je isplata.
Za šta? -Za tvoju glavu.
Neko želi tvoju smrt.
Torine, ne smeš više da čekaš. Ti si naslednik prestola Durina.
Ujedini vojske patuljaka.
Zajedno ćete imati snagu i moć da preotmete Erebor.
Sazovi sastanak sedam porodica patuljaka.
Zahtevaj da se drže zakletve.
Sedam armija su dale zakletvu onome ko poseduje Kraljevski dragulj.
Svetokamen.
Jedino će to moći da ih ujedini.
A u slučaju da si zaboravio, taj dragulj je ukrao Šmaug.
Ako bih ti ja pomogao da ga ponovo uzmeš?
Kako?
Svetokamen se nalazi daleko,
zakopan ispod nogu zmaja koji bljuje vatru.
Jeste, tako je. Zato će nam biti potreban obijač.
12 MESECI KASNIJE
ŠMAUGOVA PUSTOŠENJA
Koliko je čopor blizu?
Preblizu. Samo par liga, ne više. Ali nije to najgore.
Jesu li Varge uhvatile naš miris? -Još ne, ali hoće.
Imamo drugi problem. -Videli su te?
Videli su te. -Ne. Nije to.
Šta sam vam rekao? Tih je poput miša.
Odličan obijač. -Hoćete me saslušati? Samo me saslušajte.
Hoću da vam kažem da tamo ima još nekog.
Koji oblik je uzeo? Kao medved?
Da... da, ali veći je. Mnogo veći.
Znao si za tu zver?
Predlažem povratak. -I da nas pojure orci?
Postoji jedna kuća.
Nije daleko odavde. Tu bismo mogli da se sklonimo.
Čija kuća? Prijatelj ili neprijatelja?
Ni jedno ni drugo. Pomoći će nam... Ili će nas ubiti.
Kakvog imamo izbora?
Nemamo.
Hajde!
Ovuda! Brzo!
Trčite!
Bombure, požuri!
U kuću!
Trčite!
Hajde, ulazite unutra!
Otvori vrata!
Brzo!
Guraj! -Guraj!
Dvaline! -Hajde, momci!
Šta je to? -To je naš domaćin.
Zove se Beorn. On je menjač kože.
Nekada je veliki, crni medved. Nekada je veliki, snažni čovek.
Medved je nepredvidiv. Ali s čovekom može da se priča. Međutim,
on nije preterano veliki ljubitelj patuljaka.
Odlazi. -Skloni se odatle.
To nije prirodno. Ništa od toga!
Očigledno je. On je začaran nekim mračnim činima.
Ne budi lud. On je začaran samo samim sobom.
Hajde sada, svi na spavanje. Večeras ste ovde bezbedni.
Nadam se.
Treba sada da napadnemo! Da pobijemo patuljke na spavanju.
Ne.
Zver je na oprezu i čuva stražu.
Pobićemo ih na putu.
Okupljaju se u Dol Gulduru.
Gospodar te zove!
Sve nas je više. Sve smo jači. Ti ćeš da vodiš moju vojsku.
Šta je sa Hrastoštitom?
Sprema se rat.
Obećao si mi njegovu glavu. -Smrt će ih sve stići.
Da prekinem lov?
Bolg!
Imam zadatak za tebe.
Još uvek želiš da se napiješ krvi Patuljaka?
Nije moja krivica! -Hajde Dori!
Pa, velim da treba da ga sredimo i da kliznemo kroz zadnji izlaz.
Ne bežim ja ni od koga, bila to zver ili ne.
Nema svrhe svađati se.
Ne možemo da pređemo Divlje zemlje bez Beornove pomoći.
Počeće da nas love pre nego i dopremo do šume.
Bilbo. Tu si.
Sad, trebaće nam malo delikatnosti u razgovoru.
Moramo se ponašati veoma fino.
Poslednja osoba koja ga je izazvala bila je raskomadana u paramparčad.
Poći ću prvi i... Bilbo? Ideš sa mnom.
Je li ovo dobra ideja? -Jeste.
A vi ostali, samo nas čekajte ovde,
i ne izlazite dok vam ne dam signal. -Dobro. Čekamo na signal.
I bez iznenadnih pokreta ili buke, i nemojte da izlazite svi odjednom.
Izlazite samo u parovima. U redu.
Ne, ustvari, Bombure, ti se brojiš za dvojicu pa bi trebao da izađeš sam.
Ne zaboravite, čekajte na signal. -Signal. Tačno.
Koji bi to signal bio?
Nervozan si.
Nervozan? Kakva besmislica. Dobro jutro.
Dobro jutro!
Koji si ti? -Zovem se Gandalf. Gandalf Sivi.
Nikad čuo.
Čarobnjak sam. Možda si čuo za mog kolegu, Radagasta Smeđeg.
Boravište mu je na severnim obodima Mrke šume.
Šta hoćeš?
Pa, da vam prosto zahvalim na vašem gostoprimstvu.
Možda ste primetili da smo sinoć pronašli utočište u vašim prostorijama.
A ko je ovaj mališan?
A da, ovo bi bio gospodin Bagins iz Okruga.
Nije patuljak, zar ne? -Ma nije. Ne, on je Hobit.
Iz dobre je porodice i besprekorne reputacije.
Jedan polušan i čarobnjak. Otkud vi ovde?
Pa, činjenica je da smo imali problema sa Goblinima u planinama.
Šta ste radili tako blizu Goblina? Glupost je raditi tako nešto.
Potpuno ste u pravu. Ne, to je... -To je to. Krenite.
Krenite. -...bilo užasno.
Dvalin... i Balin.
I moram da priznam, nekolicina iz naše grupe jesu... patuljci.
Nazivaš li dvojicu njih..."nekolicina"?
Pa, kada to tako postavite...
Jeste, moglo bi ih biti više od dvojice.
Krenite, krenite. -Samo malo, to smo mi.
I evo ih još nekoliko iz naše... vesele trupe.
Sad šestoricu nazivaš "trupom"?
Šta ste vi, neki putujući cirkus?
Krenite. -Kreći, kreći.
Dori i Ori vama na usluzi.
Ne želim vašu uslugu. -Potpuno razumljivo.
Kreći. Kreći.
Fili i Kili. Potpuno sam zaboravio na njih. Da,
Da, i Nori, Bofur, Bifur...
...i Bombur. -To su svi?
Ima li ih još?
Znači, ti si taj koga zovu Hrastoštit. Kaži mi...
Zašto te juri Azog Skrnavitelj? -Znaš za Azoga? Kako?
Moj narod je prvi živeo u planinama, pre nego što su orci došli sa severa.
Skrnavitelj je pobio većinu članova moje porodice.
Neke je porobio.
Nije želeo da rade, razumete, već je želeo da se zabavi.
Uživao je u tome da zatvori i muči menjače kože.
Ima još takvih kao što si ti?
Nekada ih je bilo mnogo. -Sada?
Sada postoji samo jedan.
Morate da stignete na planinu pre poslednjeg dana jeseni.
Pre nego što prođe Durindan. Da. -Ponestaje vam vremena.
Zato moramo da prođemo kroz Mrku šumu. -Na tu šumu se spustio mrak.
Ispod tog drveća vrebaju zla stvorenja.
Ne bih se izložio opasnostima koja tamo vrebaju bez preke potrebe.
Onda ćemo krenuti Vilinputem.
On je još uvek siguran. -"Siguran"?
Šumski Vilenjaci iz Mrke Šume nisu kao ostali vilenjaci.
Manje su mudri, a više opasni.
Ali to ništa ne menja.
Kako to misliš? -Ove su zemlje prepune Orka.
Ima ih sve više i više. A vi putujete peške.
Nećete živi dospeti do šume.
Uopšte ne volim Patuljke. Pohlepni su... i slepi.
Slepi za živote onih koje smatraju manje vrednim od sebe.
Ali Orke mrzim mnogo više. Šta vam je potrebno?
Ostavićete moje ponije pre nego što uđete u šumu.
Imaš moju reč.
Posmatraju nas. -Da. Orci neće odustati.
Loviće Patuljke sve dok ih potpuno ne unište.
Zašto baš sad? Šta je nateralo Skrnavitelja da ispuže iz svoje rupe?
Sklopljen je savez između orka iz Morije i Volšebnika u Dol Gulduru.
Siguran si u to? -Viđene su grupe kako se tamo skupljaju.
Svakog dana, dolazi ih više.
Šta znaš o tom čarobnjaku? Onom koga nazivaju Volšebnik.
Znam da nije onaj kakvim se čini. Svojom moći privlači zla stvorenja.
Azog mu se klanja. -Gandalfe!
Gubimo previše vremena. -Ima još nešto.
Ne tako davno, pročulo se da su viđeni mrtvi kako hodaju blizu ruševina Rudaura.
Mrtvi? -Je li to istina?
Ima li grobnica u tim planinama?
Kada je Angmar pao, Severnjaci su uzeli njegovo telo i sve što je posedovao
i zapečatili ga negde u ruševinama Rudaura.
Sahranili su ga duboko među stenama.
U grobnicu tako mračnu da nikada svetlost ne dopre do nje.
Da. Da, tamo ima grobnica.
Sećam se vremena kada je veliko zlo vladalo ovim zemljama.
Jedan dovoljno moćan da može da uzdigne mrtve.
Ako se taj neprijatelj vratio u Srednju Zemlju,
hoću da me obavestiš.
Saruman Beli veli da to nije moguće. Neprijatelj je uništen da se nikada ne vrati.
A šta veli Gandalf Sivi?
Krenite sada. Dok još ima svetla.
Vaši progonitelji nisu daleko.
Vilinska Kapija.
To je naš put kroz Mrku šumu.
Nema ni traga Orcima. Sreća je na našoj strani.
Oslobodite konje! Neka se vrate svom gospodaru.
Ova šuma je... nezdrava.
Kao da ju je spopala neka bolest.
Zar ne možemo da je obiđemo?
Samo ako odemo 300 kilometara na sever. Ili dvostruko toliko... na jug.
Nešto se kreće u senci, nevidljivo, skriveno od našeg pogleda.
Svakoga dana, sve je jače.
Čuvaj se Volšebnika. On nije ono što se čini.
Ako se naš neprijatelj vratio, moramo to znati.
Pođi do grobova u Planini.
Ruševine.
Neka tako bude.
Ne šalji mog konja! Potreban mi je!
Zar nas napuštaš? -Ne bih, da ne moram.
Promenio si se, Bilbo Baginse.
Nisi onaj isti Hobit koji je napustio Okrug.
Hteo sam da ti kažem.
Ja...
Našao sam nešto u Goblinovim tunelima. -Šta si to našao?
Šta si pronašao?
Svoju hrabrost.
Dobro. To je dobro.
Biće ti potrebna. Čekaću vas na litici kod padina pre Erebora.
Čuvajte dobro mapu i ključ. Ne ulazite u tu Planinu bez mene.
Nije to Zelenšuma iz starina.
U šumi postoji potok koji nosi mračnu čaroliju.
Ne dirajte vodu. Prelazite je samo preko kamenog mosta.
Vazduh u toj šumi je pun iluzija.
Pokušaće da vam uđe u glavu i da vas skrene s puta.
"Da nas skrene s puta"? Šta to znači?
Morate se držati staze. Ne skrećite.
Ako skrenete, nikada je više nećete naći.
Šta god da se desi, držite se staze!
Hajde. Moramo stići do planine pre zalaska sunca na Durindan.
Durindana? -Idemo.
To nam je jedina prilika da nađemo skrivena vrata.
Staza zavija ovamo.
Ovuda.
Vazduh... potreban mi je vazduh.
Moja glava... pluta!
Pronašli smo most. -Most
Mogli bi pokušati da preplivamo. -Zar nisi čuo šta je rekao Gandalf?
Mračna magija prostire se ovom šumom. Vode iz potoka su začarane.
Meni ne izgleda toliko začarano. -Moramo pronaći drugi način da pređemo preko.
Ove lijane izgledaju dovoljno jake. -Kili!
Prvo šaljemo najlakše.
Sve je u redu. Ne vidim nikakav problem.
Evo jednog. Sve je... u redu.
Nešto nije kako treba.
Uopšte nije kako treba. Ostanite gde ste!
Ne mogu čvrsto da se uhvatim.
Šta to radiš?
Nisi to trebao da uradiš. To donosi nesreću.
Ne verujem u sreću. Svoju sreću sami stvaramo.
Moramo da se malo odmorimo.
Šta je to?
Ovi... glasovi. Možete li da ih čujete?
Ja ne čujem ništa. -Ništa.
Nema vetra...
Nijedne ptice...
Koliko je sati?
Ne znam. Ne znam čak ni koji je dan.
Ovo predugo traje. -Predugo!
Ima li kraja ovoj ukletoj šumi?
Ne da ga ja vidim. Samo drveće i još drveća.
Ovuda.
Gandalf je rekao. -Učinite kako vam kažem. Pratite me.
Aterkop.
Ne, ne, sačekajte.
Čekajte! Stanite!
Ne smemo napustiti sta... Moramo da ostanemo na ovoj stazi!
Ne sećam se ovog dela.
Ništa mi nije poznato.
Mora da je ovde.
Ne može samo da nestane. -Ukoliko je neko nije pomerio.
Nije ni ovde.
Pogledajte. Kesa za duvan.
U ovoj šumi ima patuljaka. -I to patuljaka sa Plavih planina.
Ova je ista kao moja. -Zato što jeste tvoja. Razumeš?
Hodamo u krug. Izgubili smo se.
Nismo se izgubili. Idemo stalno na istok. -Ali, gde je istok? Nema sunca.
Mislio sam da ti znaš.
Sunce. Moramo da nađemo... sunce.
Gore. -Moramo da se
popnemo iznad krošnji.
Šta je to bilo? Dosta! Tišina! Svi!
Neko nas posmatra.
Vidim jezero! I reku!
I Samotnu planinu! Skoro smo stigli!
Čujete li me? Znam kuda treba da idemo!
Halo?
Halo.
Ne... Ma daj...
Pobijte ih! Pobijte ih!
Pojedite ih sada, dok im još teče krv.
Koža im je tvrda, ali puni su dobrih sokova.
Ubodi ga opet. Ubodi ga opet. Dokrajči ga.
Meso je živo i koprca se! Ubij ga. Ubij ga odmah. Hajde da žderemo.
Ždranje! Ždranje! Ždranje! Ždranje!
Pojedi ih žive! Ždranje!
Šta je to? -Šta je to?
Pojedi ih žive!
Masno i sočno.
Samo da okusim.
Prokleto bilo! Gde je? Gde je? -Ovde.
Bode! Bode!
Bodlja. To je dobro ime.
Bodlja.
Dobro si, Bofure?
Dobro sam! -Skloni to!
Gde je Bilbo? -Evo me gore!
Hvataj noge!
Vuci!
Gde je? Gde je? Hajde. Gde je?
Ne! Ne! Ne! -Torine! Drži ih!
Hajde!
Dobro si, brate?
Fili!
Moje.
Hajde, ne zaostaj!
Pobegli smo!
Nemoj misliti da te neću ubiti, patuljče. Biće mi zadovoljstvo.
U pomoć! -Kili!
Baci mi bodež! Brzo!
Ako misliš da ti dajem oružje, patuljče, grešiš!
Pretražite ih.
Vrati mi to! To je lično! -Ko je ovo?
Tvoj brat? -To mi je žena!
A kakvo je ovo užasno stvorenje? Bauk-mutant?
To je moj mali, Gimli.
Pauci su mrtvi? -Da, ali doći će još.
Sve su drskiji.
Ovo je stari vilovnjački mač.
Iskovao ga je moj narod.
Odakle ti ovo? -Dobio sam ga.
Ne samo lopov, već i lažov.
Torine, gde je Bilbo?
Zatvorite kapiju.
Ovo još nije kraj!
Čujete?! -Pustite nas odavde!
Pusti me!
Mene nećete da pretresete?
Mogao bih da imam svašta u pantalonama. -Ili ništa.
Zašto te patuljak gleda tako, Tauriel? -Ko bi rekao?
Prilično je visok za patuljka. Zar ne misliš?
Viši od nekih, ali ne manje ružan.
Opet! -Ostavi!
Nema izlaza!
Nije ovo tamnica orka.
Ovo su hodnici Šumskog Kraljevstva!
Odavde se izlazi samo uz dopuštenje kralja.
Neko bi mogao da pomisli da se ovde radi o plemenitom poduhvatu.
O poduhvatu da se povrati izgubljena domovina i da se ubije zmaj.
Ja lično mislim da je u pitanju nešto prozaičnije.
O pokušaju pljačke. Ili nečem sličnom.
Našao si ulaz. Tragaš za onim što bi ti dalo pravo da vladaš.
Kraljev dragulj. Svetokamen.
Za tebe je on neprocenjiv. Razumem ja to.
U toj Planini postoje dragulji za kojima i ja žudim.
Beli dragulji bistre svetlosti. Nudim ti svoju pomoć.
Slušam. -Pustiću te ako mi vratiš ono što meni pripada.
Usluga za uslugu. -Imaš moju reč.
Kralj kralju.
Ne verujem Tranduilu, velikom kralju
da će da održi reč čak i da nam se bliži kraj!
Tebi, koji nemaš časti uopšte! Video sam kakav si prema prijateljima.
Došli smo ti jednom, izgladneli, bez doma, tražeći tvoju pomoć.
Ali ti si nam okrenuo leđa!
Nisi se obazirao na patnje mog naroda i na plamen koji nas je uništio!
Ne pričaj mi o zmajevom plamenu. Poznajem ja njegov gnev i razaranje.
Borio sam se protiv velikih aždaja severa!
Upozorio sam tvog dedu šta će mu doneti njegova pohlepa.
Ali on me nije slušao.
Isti si kao i on.
Ostani ovde, ako želiš. I truni.
Stotinu godina je za vilovnjaka samo treptaj oka.
Imam ja strpljenja. Mogu da čekam.
Ponudio je nagodbu? -Jeste.
Rekao sam mu da mogu da ish kakhfe ai-'d-dur-rugnul!
I on i svi njegovi! -Znači, to je kraj.
Nagodba nam je bila jedina nada.
Nije jedina.
Znam da si tu. Zašto se kriješ u senkama?
Pošla sam da vama predam izveštaj.
Zar nisam pre dva meseca naredio uništenje tog legla?
Očistili smo šumu kako ste i naredili, moj Gospodaru.
Ali stalno nadiru novi pauci sa juga. Množe se u ruševinama Dol Guldura.
Ako ih ubijemo na izvoru... -Ta tvrđava je izvan naših granica.
Zadatak ti je da čuvaš naše zemlje od tih stvorenja.
Kada ih oteramo, šta onda? Zar se neće proširiti na druge zemlje?
Druge zemlje nisu moja briga. Bogatstva sveta doživeće svoj uspon i pad.
Ali ovde, u ovom kraljevstvu, mi ćemo izdržati.
Legolas kaže da si se dobro danas borila.
Prirasla si mu za srce.
Uveravam vas, gospodaru, za Legolasa sam ja samo kapetan garde.
Možda je nekada tako i bilo. Sada... nisam više siguran.
Ne biste dopustili vašem sinu da se veže za nižu Šumsku vilovnjakinju.
Ne, u pravu si. Ne bih. Ipak mu je stalo do tebe.
Ne pružaj mu nadu kada ne postoji.
Kapije su pod stražom. -Nisu sve... za mnom!
Taj kamen u tvojoj ruci. Šta je to? -To je talisman.
Začaran je moćnom čarolijom.
Ako ove rune pročita neko ko nije patuljak, biće proklet zauvek.
Ili neće. Zavisi da li veruješ. To je samo amajlija.
Kamen s runom.
Majka mi ga je dala da se setim obećanja.
Kakvog obećanja? -Da ću joj se vratiti.
Ona brine. Misli da sam nesmotren.
Jesi li? -Nisam.
Zvuči kao da imate veliku zabavu gore. -To je "Meret en Gilit".
Proslava zvezdane svetlosti. Eldaru je sveta sva svetlost.
Ali Šumski vilovnjaci najviše vole svetlost zvezda.
Za mene je to uvek bila hladna svetlost. Usamljena i daleka.
To je sećanje. Dragoceno i čisto.
Kao i tvoje obećanje.
Hodala sam tamo ponekad. Iza šume i dalje, u noć.
Gledala sam kako svet nestaje u mraku. I kako bela svetlost večnosti ispunjava vazduh.
Ja sam jednom video plameni mesec.
Podigao se iznad prolaza kod Danlenda. Ogroman.
Crvene i zlatne boje. Ispunio je nebo.
Bili smo pratnja nekim trgovcima iz Ered Luina. Menjali
su srebro za krzna. Pošli smo Zelenputem na jug.
Planina nam je stalno bila levo. Onda se pojavio.
Taj ogromni, plameni mesec, osvetljavao nam je put.
Voleo bih da mogu da ti pokažem špilje.
Galione, bitango matora, ponestaje nam pića.
Ovu praznu burad je pre više sati trebalo poslati u Ezgarot.
Splavar će ih čekati.
Kakvu god narav imao naš kralj, ipak se razume u vino.
Hajde Elrose, probaj. -Patuljci su meni povereni.
Zaključani su. Gde bi mogli da odu?
Izgleda da se pojavljuje sunce. Verovatno će zora brzo.
Nikada nećemo stići do Planine, zar ne?
Ako ste ovde, nećete.
Bilbo! -Šta?
Tiše! Stražari su blizu!
Zatvori vrata, dobićemo na vremenu. -Dobro, Nori.
Uz stepenice. -Ti prvi.
Ori. Ne tuda. Dole. Za mnom.
Idi.
Samo tiho.
Ovuda.
Hajde. -Ne mogu da verujem. U podrumu smo!
Umesto napolje, ti nas vodiš dublje. -Znam šta radim! -Tiše!
Ovuda! Ovuda!
Uđite svi brzo u burad. Brzo! -Poludeo si!
Naći će nas! -Neće, neće, obećavam.
Molim vas, molim vas, morate da mi verujete.
Poslušajte ga.
Skloni svoju riđu glavu.
Bifure, ulazi u bure! Hajde!
Svi su ušli.
Šta sada?
Zadržite dah. -Da zadržim dah? Šta to znači?
Gde je ključar?
Bravo, g. Baginse.
Hajde, idemo!
Drži se!
Bilbo!
Drži se!
U pomoć! -Ori!
Zatvori kapiju!
Ne!
Pazite! Tu su orci!
Sve ih poubijaj!
Ispod mosta!
Kili!
Kili.
Ubij je! Ubij vilovnjakinju!
Za njima!
Kili!
Nori!
Preseci balvan!
Bombure!
Tauriel! Čekaj!
Ovog ćemo da ostavimo u životu.
Za njima! Preseci im put!
To si ti! -Zašto sam ja ovde, Gandalfe? -Veruj mi, Radagaste.
Ne bih te zvao da nemam jak razlog.
Nije ovo lepo mesto za susret. -Ne. Nije.
Ovo su mračne čini, Gandalfe. Stare i pune mržnje.
Ko je sahranjen ovde? -Ako je imao ime, davno je zaboravljeno.
Ostaće poznat samo kao sluga zla.
Jedan od njih nekoliko.
Jedan od Devet.
Zašto sada, Gandalfe? Ne razumem.
Utvare Prstena su prizvane u Dol Guldur. -Nemoguće da je Volšebnik.
Ljudski čarobnjak ne može da prizove toliko zlo.
Ko kaže da je čovek?
Devet sluša samo jednog gospodara. Bili smo slepi, Radagaste.
U našem slepilu... Neprijatelj se vratio.
Okuplja svoje sluge. Azog Skrnavitelj. On nije običan lovac.
On je komandant. Komandant legija. Neprijatelj se priprema za rat.
Počeće na istoku. Namerio se na Planinu.
Kuda ćeš? -Da se pridružim ostalima.
Gandalfe!
Ja sam ovo započeo. Ne mogu da ih napustim. Nalaze se u smrtnoj opasnosti.
Ako je to istina, čitav svet je u smrtnoj opasnosti.
Sila u toj kuli postaće sve snažnija. -Želiš da odbacim svoje prijatelje?
Ima li nečeg iza nas? -Ne vidim.
Kao da smo pobegli orcima. -Ne zadugo. Struja je slaba.
Bombur je napola udavljen!
Prema obali! -Važi.
Hajde, idemo! -Gloine, pomozi mi, brate.
Hajde, diži se! Hajde!
Hajde, mrcino!
Dobro sam. Nije to ništa. -Na noge.
Kili je ranjen. Treba mu previti nogu.
Za petama su nam orci. Moramo da idemo dalje.
Kuda? -Do Planine. Blizu smo.
Između nas i te Planine leži jezero.
Ne možemo da ga pređemo. -Onda ćemo okolo.
Orci će nas stići, to je jasno kao dan. Nemamo oružja za odbranu.
Zavij mu nogu, brzo. Imaš dva minuta.
Ponovi to još jednom... I mrtav si.
Izvinite, ali vi ste iz Jezergrada, ako se ne varam.
Ona skela tamo, da nije slučajno za iznajmljivanje?
Zašto bih vam pomogao? -Te čizme pamte i bolje dane.
Kao i taj kaput. Sigurno treba da hraniš gladna usta.
Koliko klinaca? -Sin i dve ćerke.
Siguran sam da ti je žena prava lepotica.
Jeste. Bila je.
Izvini, nisam hteo da... -Hajde, dosta je bilo ljubaznosti.
Gde žurite? -Šta se to tebe tiče?
Hteo bih da znam ko ste vi i šta radite u ovim krajevima.
Mi smo obični trgovci iz Plavih planina na putu do naših rođaka u Železnim brdima.
Obični trgovci, kažeš? -Tražimo hranu, namirnice, oružje.
Možeš li nam pomoći?
Znam odakle potiču ova burad.
Šta s tim?
Ne znam kakav ste posao imali s vilovnjacima, ali ne verujem da se dobro završio.
U Jezergrad se ulazi samo uz dozvolu Gospodara.
Obogatio se od trgovine sa Šumskim Kraljevstvom.
Pre bi vas okovao nego da navuče na sebe gnev kralja Tranduila.
Ponudi mu više.
Siguran sam da može i krišom da se uđe u grad.
Može.
Ali za to, potreban vam je krijumčar. -Za njega plaćamo duplo.
Takva je priroda zla. Tamo, u zaostalom svetu,
množi se i širi. Senka koja raste u tami.
Neumorna zloba, crna poput nastupajućeg noćnog zida.
Tako je oduvek bilo. Tako će zauvek i biti.
Vremenom, sva iskvarenost pokaže svoje lice.
Gonili ste družinu od 13 patuljaka. Zašto? -Nema ih trinaest.
Više ne. Onaj mladi... Onaj crnokosi strelac...
Uboli smo ga Morgul-nožem.
Otrov je u njegovoj krvi. Uskoro će da se uguši u njoj.
Odgovori na pitanje, smradu. -Ne odgovaram psima, vilovnjakinjo!
Ja je ne bih ljutio. -Voliš da ubijaš, orče?
Voliš smrt? Daću ti je. -Dosta!
Tauriel, odlazi! Odlazi odmah.
Ne zanima me jedan mrtvi patuljak. Odgovori na pitanje.
Nemaš razloga za strah. Kaži nam to što znaš i oslobodiću te.
Imali ste naređenje da ih ubijete. Zašto? Zašto vam je bitan Torin Hrastoštit?
Taj patuljasti šljam nikad neće postati kralj!
Kralj? Ne postoji Kralj pod Planinom, niti će ga ikad biti.
Niko se ne bi usudio da uđe u Erebor dok je zmaj u životu.
Nemaš ti pojma. Tvoj svet će da gori. -Šta to pričaš?
Govori!
Opet je došlo naše vreme.
Moj gospodar služi Jednome.
Razumeš li sada, vilovnjačiću? Smrt se nadvila nad vas.
Plamen rata se nadvio nad vas.
Zašto si to uradio? Obećao si da ćeš ga osloboditi.
To sam i uradio.
Oslobodio sam njegovu jadnu glavu od ostatka tela.
Ork je mogao još da nam kaže. -Meni nije imao šta više da kaže.
Šta mu je značilo ono "plamen rata"?
Nameravaju da upotrebe oružje koje će da uništi sve pred sobom.
Udvostručite straže na svim granicama, na drumovima i rekama.
Nema pokreta bez mog znanja.
Niko neće ući u Kraljevstvo. Niti će izaći iz njega.
Zatvori kapiju! Neka ostane zatvorena po naređenju Kralja!
Šta ćemo s Tauriel?
Šta s njom?
Pošla je u šumu, naoružana lukom i mačem.
Nije se vratila.
Krv patuljka!
Bili su ovde!
Oseća se još neki miris.
Ljudsko meso!
Našli su način da pređu jezero.
Pazi!
Šta pokušavaš da učiniš, da nas utopiš?
Rođen sam i odrastao na ovim vodama, gospodaru Patuljče.
Da sam hteo da vas potopim, ne bih to uradio ovde.
Dosta mi je više ovog bahatog Jezeraša.
Hajde da ga prebacimo preko palube, da završimo s tim.
Bard. Zove se Bard. -Kako znaš?
Pitao sam ga.
Ne zanima me kako se zove. Ne sviđa mi se.
Ne moramo da ga volimo. Treba samo da mu platimo.
Hajde, momci. Izvrnite džepove.
Kako znamo da nas neće izdati? -Ne znamo.
Imamo jedan problemčić. Fali nam deset novčića.
Gloine. Hajde.
Daj nam to što imaš. -Ne gledajte u mene.
Mene je ova pustolovina potpuno upropastila!
Šta sam video od svoje investicije?
Ništa osim jada i bede i...
Blagoslovene mi brade. Uzmi.
Uzmi sve.
Novac, brzo. Dajte mi ga.
Platićemo ti tek kad dobijemo sve što tražimo, ne pre.
Ako vam je draga sloboda, poslušaćete me.
Pred nama je straža.
Šta on to radi? -Priča s nekim.
Pokazuje pravo na nas.
Sada se rukuju.
Šta?! -Zlikovac. -Prodaje nas.
Tiho.
Prilazimo rampi.
Stoj! Pregled robe!
Dokumenta, moliću!
To si ti, Barde. -Dobro jutro, Persi.
Prijavljuješ li nešto?
Ništa, osim što mi je hladno i umoran sam, i hoću kući.
To važi i za mene.
Gotovo. Sve je u redu. -Ne tako brzo.
"Tovar praznih buradi iz Šumskog Kraljevstva."
Osim što... nisu prazna.
Zar ne, Barde? Koliko se ja sećam, ti imaš dozvolu za prevoz.
A ne... za ribolov.
To se tebe ne tiče. -Nije tačno.
To se tiče Gospodara, što znači, i mene.
Hajde Alfride, imaj srca. Narod treba da jede.
Ova riba ne sme da bude tu.
Ispraznite burad. -Čuli ste ga. U kanal.
Hajde, brže malo. -Narod u gradu se muči.
Vremena su teška. Hrane ima malo. -Nije to moj problem.
A kad narod čuje da Gospodar baca ribu nazad u jezero...
Kada počnu nemiri...
Hoće li onda to biti tvoj problem?
Stani!
Uvek na strani naroda, zar ne, Barde? Zaštitnik običnih ljudi.
Možda sada imaš njihovu podršku, ali ne zadugo.
Podigni kapiju!
Gospodar te drži na oku. Imaj to na umu. Znamo gde stanuješ.
Mali je ovo grad, Alfride. Svi znaju gde svako stanuje.
Pominju se narodni nemiri. Neko opasno talasa, gospodine.
Opet giht, gospodine? -Zbog vlage. To je jedino objašnjenje.
Daj mi brendi.
Raspoloženje naroda je sve gore, gospodine. -To je običan narod, Alfride. Uvek je takav.
Nisam ja kriv što žive na mestu punom smrada od riba i katrana.
Posao, stan, hrana. Samo o tome pričaju.
Verujem, gospodine, da ih predvode neke kolovođe.
Treba onda naći te kolovođe i pohapsiti ih. -To sam i ja mislio, gospodine.
I svu tu priču o promenama treba suzbiti.
Ne smemo dozvoliti da se ta bagra udruži i počne da galami.
Još će im pasti na pamet da počnu da postavljaju pitanja, formiraju komitete,
da započnu istrage. -Dole staro, živelo novo.
Šta?
To oni govore, gospodaru. Pominju se čak i izbori.
Izbori? To je van pameti. Neću to dozvoliti.
Ne verujem da bi tražili vašu dozvolu, gospodine.
Nitkovi. Lupeži. Zlotvori.
Ko bi imao drskosti da se meni usprotivi? Ko bi se usudio?
Ko?
Bard. Slušaj šta ti kažem, onaj buntovni skeledžija stoji iza svega ovog.
Niko drugi se ne bi usu... -Budalaštine... gospodine.
Ovčetina i jaretina, pripremana u predivnom sosu od gljiva.
U idealnom svetu, gospodine, bio bi uhapšen. Ali Bard uživa naklonost naroda.
U njemu vide svog vođu.
Nekog kome se stvarno mogu diviti.
Skroman, inteligentan, zgodan, pravi atleta...
Ma da, očito se ugledao na mene.
To nije zločin. Pitam se...
Pitam se postoji li neki prastari zakon koji zabranjuje skeledžijama da se raspituju.
Misliš li da možda negde postoji takav časni zakončić?
Gotovo izvesno da postoji, gospodine.
Odmah ću da ga napišem.
Odabrao si pogrešnog čoveka sa kojim će da se kačiš, gospodaru Barde.
Nadam se da paziš na sebe jer ću ja dobro da motrim na tebe.
Skloni ruke s mene!
Nisi ih video. Nikad nisu bili tu.
Ribu dobiješ za džabe.
Ne razdvajajte se.
Za mnom.
Kakvo je ovo mesto? -Ovo je, gospodine Bagins, svet ljudi.
Daj to odmah ovamo! -Uhvati drugi kraj. To je to!
Pognite glave, nastavite se kretati.
Brže. -Bože, koliko toga ima?
Stani!
Hajdemo, sklanjate se.
U ime Gospodara Jezergrada kažem vam da stanete!
Stoj!
Zaustavite ih!
Vraćajte se natrag! -Dolazi ovamo!
Šta se ovde dešava?
Ostanite gde ste. Niko ne ide odavde.
Braga.
Molim? -Ti. Šta sad nameravaš, Barde?
Ja? Ništa. Ništa ne nameravam.
Ma nemoj.
Hej, Braga. Žena bi ti izgledala dražesno u ovome.
Šta ti znaš o mojoj ženi?
Znam je koliko i svaki čovek u ovom gradu.
Tata!
Motre na našu kuću.
Kaži Gospodaru da sam završio za danas.
Tata! Gde si bio? -Oče! Tu si! Zabrinula sam se!
Evo, Sigrid. Baine, uvedi ih.
Ako nekome kažeš za ovo, iščupaću ti ruke.
Skloni se.
Gore.
Tata, zašto patuljci izlaze iz našeg klozeta?
Doneće nam sreću?
Možda veličina baš i nije odgovarajuća, ali biće vam toplo.
Mnogo vam hvala.
Vetrostrel patuljaka. -Izgledaš kao da si video duha.
I jeste.
Poslednji put kada smo mi videli takvo oružje, jedan grad je bio u plamenu.
Bio je to dan kada je došao zmaj.
Dan kada je Šmaug uništio Dol.
Girion, gospodar grada, sakupio je strelce da gađaju tu zver.
Ali zmajeva koža je čvrsta. Čvršća od najčvršćeg oklopa.
Jedino Crna strela ispaljena iz vetrostrela može da probije kožu zmaja.
Napravljeno je samo nekoliko takvih strela.
Bilo ih je sve manje kada je Girion poslednji put pokušao.
Da su Ljudi tog dana bolje ciljali, mnogo toga bilo bi drugačije.
Govoriš kao da si bio tamo. -Svi patuljci znaju tu priču.
Onda znate da je Girion pogodio zmaja. Oslabio je krljušt ispod levog krila.
Još jedan hitac i zver bi bila gotova. -To je bajka, momče. Ništa više.
Uzeo si nam pare. Gde je oružje?
Čekajte ovde.
Sutra počinje poslednji dan jeseni. -Durinov dan pada u naredno jutro.
Moramo stići do Planine pre toga.
Ako ne uspemo? Ako ne nađemo skrivena vrata pre toga?
Onda je cela ova potraga bila zaludna.
Šta je ovo?
Udica. Napravljena od starog harpuna.
A ovo? -Bojni čekić, tako ga zovemo.
Napravljen od kovačkog čekića. Znam, težak je, ali...
za odbranu vaših života je bolje išta nego ništa.
Platili smo ti za oružje. Za iskovane mačeve i sekire!
Ovo je šala!
Nećete naći bolje izvan gradske oružare. Svo pravo oružje drži se tamo pod ključem.
Torine, uzmimo ono što nam je ponuđeno. Snalazio sam se i s manjim, kao i ti.
Kažem da idemo sada. -Nikuda vi ne idete.
Šta si rekao?
Špijuni motre na ovu kuću, a verovatno i na svaki dok i pristaništa u gradu.
Morate da sačekate mrak.
Torine.
Tata?
Ne dopusti im da odu.
Mislila sam da si ork. -Da sam ork, ti bi već bila mrtva.
Tauriel, ne možeš sama da progoniš 30 orka.
Ali nisam sama. -Znala si da ću ja poći.
Kralj je ljut, Tauriel. Moj otac te je 600 godina štitio, podržavao.
Nisi poslušala naređenje. Izdala si njegovo poverenje.
Vrati se sa mnom. Oprostiće ti.
Ali ja neću. Ako se vratim, neću sebi moći da oprostim.
Kralj nikada nije dozvolio orcima da uđu i zaprljaju našu zemlju.
Ipak je dozvolio ovom čoporu da uđe i pobije naše zarobljenike.
Nije ovo naša bitka. -Jeste naša bitka.
Neće se ovde završiti. Svakom pobedom ovo zlo će jačati.
Ako bude kako tvoj otac želi, nećemo ništa preduzeti.
Sakrićemo se iza naših zidina, živećemo naše živote daleko od svetlosti,
i pustiti tamu da se spusti.
Zar nismo mi deo ovog sveta? Kaži mi, melone...
Kada smo to dopustili zlu da bude jače od nas?
Zdravo, Barde. Šta tražiš?
Ovde je bila tapiserija! Stara! Gde je?
Kakva tapiserija? -Ova.
Bili su to patuljci, kad ti kažem. Samo su se stvorili niotkuda.
Guste brade. Ljuti pogledi. Nisam još takve videla.
Šta patuljci rade ou ovim krajevima?
To je proročanstvo. -Proročanstvo?
Proročanstvo Durinovog naroda.
Tror... Train... Torin...
Proročanstvo.
Ostvariće se stare priče! -Ogromne pećine, pune blaga!
Srebro i zlato i dragulji koji se ne mogu izmeriti.
Možeš li to da zamišliš? -Zar je to istina?
Vratio se Gospodar srebrnih fontana?
Gospodaru srebrnih fontana Kralju kamena klesana
Kralju ispod planina Pripašće opet očevina!
I zvona će zadovoljno zvoniti, Kad se Kralj Planine vrati
Ali žalost će sve da poklopi, I jezero će početi da plamti
Tata, pokušao sam da ih sprečim. -Koliko dugo ih nema?
Vidiš li nešto? -Samo dole.
Čim pokupimo oružje idemo pravo u Planinu.
Hajde, hajde, hajde! -Hajde, Nori.
Sledeći.
Proročanstvo?
Ko se setio te stare gluposti? -Narod, gospodine.
Sakupljaju se na ulicama.
Pričaju da će kralj da se vrati u Usamljenu planinu,
i da će rekama ponovo da poteče zlato.
Reke zlata? Budalaštine. -Kako vi kažete, gospodine.
Ali ljudi će da veruju u ono u šta žele da veruju.
Mnogo je vremena prošlo od kada su videli bogatstvo.
Stare priče nude im nadu.
Dobro si? -Mogu da izdržim.
Dajte da samo izađemo odavde.
Trčite! -Brzo! Idemo!
Sklanjaj se od mene! Skloni se!
Sve ih dovetite ovamo.
Brže!
Koja je svrha svega ovoga? -Uhvatili smo ih u krađi oružja, gospodine.
Neprijatelji države, je li?
Očajna gomila plaćenika, ako su ikada to i bili, gospodaru.
Pazi šta pričaš!
Ne znaš ti kome se obraćaš. Nije on običan kriminalac.
On je Torin, sin Traina, sina Trora!
Mi smo patuljci Erebora.
Došli smo da povratimo našu domovinu.
Sećam se slavnih dana ovog grada.
Flote brodova su bile u luci, punih svile i finih dragulja.
Nije to bio zabačeni grad na jezeru. Bio je to centar trgovine severa!
Postaraću se da se vrate ti dani!
Opet ću da zapalim visoke peći patuljaka
i opet će iz dvora Erebora poteći blago i bogatstvo!
Smrt! To je ono što ćeš nam ti doneti.
Plamen zmaja i uništenje.
Ako probudiš tu zver, ona će nas sve uništiti.
Možete da slušate ovoga negativca, ali obećavam vam ovo:
Ako uspemo, svi će dobiti svoj deo bogatstva iz Planine.
Imaćete zlata da deset puta obnovite Ezgarot!
Zašto bi te držali za reč, je li? Ništa ne znamo o tebi.
Ko ovde može da garantuje za tebe?
Ja. Ja ću da garantujem za njega.
Putovao sam sa ovim Patuljcima i prošli smo kroz velike opasnosti
I ako Torin Hrastoštit da svoju reč, onda će i da je održi!
Svako od vas! Slušajte me! Morate da me slušate!
Zaboravili ste šta se desilo Dolu?
Zar ste zaboravili one koji su poginuli u plamenu?!
Zbog čega? Zbog slepe ambicije Kralja planine toliko obuzetog pohlepom
da nije video ništa osim svoje želje!
Hajde, sada... Ne smemo sada, niko od nas, tako brzo da optužujemo.
Nemojmo zaboraviti da Girion, Gospodar Dola, tvoj predak,
nije uspeo da ubije zver!
Istina je, gospodine. Svi znamo tu priču.
Ispaljivao je jednu strelu za drugom. Svaka je promašila svoju metu.
Nemaš prava. Nemaš prava da uđeš u tu Planinu.
Jedino ja imam prava.
Obraćam se Gospodaru ljudi sa Jezera.
Hoćeš li pomoći da se proročanstvo ispuni?
Hoćeš li da podeliš s nama to ogromno blago naših ljudi?
Šta kažeš?
Kažem vam...
Dobrodošli! Dobrodošli!
I treći put, dobro nam došao, Kralju ispod Planine!
Znate da nam jedan nedostaje. Gde je Bofur?
Ako ga nema, ostavljamo ga. -Moraćemo.
Treba da nađemo vrata pre sumraka, ne smemo da se zadržavamo.
Ti ne ideš. Moramo brzo da putujemo. Ti ćeš da nas usporavaš.
Šta to pričaš? Idem s vama. -Ne sada.
Biću tamo kad se otvore vrata. Kada prvi put vidimo Dvorane naših očeva, Torine.
Kili, ostani ovde. Odmori se. Pridruži nam se kad se oporaviš.
Ja ću ostati s momkom. Dužnost mi je da negujem ranjenika.
Ujače. Odrasli smo uz priče o Planini. Priče koje si nam ti pričao.
Ne smeš to da mu oduzmeš! -Fili.
Nosiću ga, ako treba!
Jednoga dana postaćeš Kralj i razumećeš.
Ne smemo da rizikujemo ovu potragu zbog jednog patuljka.
Makar to bio moj rođak.
Fili, ne budi lud. Mesto ti je u družini.
Mesto mi je uz brata.
Brade mi, zar je toliko sati?!
Pođite sada uz naše tople pozdrave.
I na povratku da donesete blago za sve! -Čekajte me!
Doviđenja.
Sklanjaj se! Ne! Ne!
I ti si propustio brod? -Kili? Kili!
Hej! Mrdaj! Sklanjajte se odavde. Hajde!
Majstorski odrađeno, gospodine. Nikada niste bili ovako popularni.
Celi grad samo priča o vama. -Da, pametno sam to odradio.
Ili će se naši mali prijatelji trijumfalno vratiti,
a u tom slučaju me čeka dobra zarada...
Ili će se matori Šmaug dan ili dva gostiti Patuljcima.
Najvažnije je da nisu više ovde.
Molim vas, sačekajte. Molim vas. Potrebna nam je vaša pomoć.
Brat mi je bolestan. -Bolestan?
Je li nešto zarazno? Nnn... natrag.
Alfride, Alfride, ne daj im da priđu bliže. -Molim vas.
Potrebni su nam lekovi.
Ličim li vam ja na apotekara? Zar vam nismo dali dovoljno? Gospodar je zauzet čovek.
Nema vremena da brine o nekakvim bolesnim Patuljcima.
Sad se tornjajte. Hajde. Da vas ne vidim.
Alfrede, ovom gradu je potrebno jedno dobro čišćenje.
Počevši od izvesnog bundžije koji je našao za shodno da sumnja u moj autoritet.
Izvesni skeledžija, gospodine? -Upravo tako.
Ne. Dosta mi je patuljaka. Odlazite!
Ne, ne, ne! Molim te!
Niko neće da nam pomogne. Kili je bolestan.
Baš je bolestan.
Tako je tiho.
Nije oduvek bilo ovako.
Nekada davno, ove padine bile su obrasle šumom.
Drveće je bilo ispunjeno pesmom ptica.
Opustite se, gospodaru Bagins.
Imamo hranu, imamo alatke, i dobro se provodimo.
Kakvo je ovo mesto? -Nekada je to bio grad Dol.
Sada su to ruševine.
Šmaugova pustošenja. -Sunce će uskoro biti u zenitu.
Moramo naći skrivena vrata koja vode u planinu pre nego što zađe.
Ovuda. -Stani! Je li ovo ta litica?
Gandalf reče da ćemo se tu sastati.
Trebali bi da ga... -Vidiš li ga?
Nemamo vremena da čekamo čarobnjaka. Sami smo. Idemo!
Dol Guldur. Brdo čarobnjaštva.
Deluje potpuno napušteno. -Tako i treba da izgleda.
Na ovo mesto su bačene čini skrivanja, što znači da naš neprijatelj...
još nije spreman da se pokaže.
Još nije povratio svoju punu snagu.
Radagaste, moraš da preneseš poruku Gospodarici Galadrijeli.
Kaži joj da moramo da mu iznudimo potez. -Kako to misliš?
Ulazim sam. Nikako ne smeš da pođeš za mnom.
Imam li tvoju reč? -Da, da, da, da!
Čekaj, Gandalfe! Šta ako je to zamka?
Okreni se i ne vraćaj se.
To je bez svake sumnje... zamka.
Ima li šta? -Ništa!
Ako je mapa tačna, skrivena vrata su tačno iznad nas.
Ovde gore!
Imaš oštro oko, g. Baginse.
Zlo koje je skriveno ovde, zapovedam ti da se otkriješ!
Zapovedam ti da se pokažeš!
Čarobnjak je došao. -Diže čini. Naći će nas!
Da... hoće.
Treine? Sine Trorov?
Stari moj prijatelju.
Gandalfe?
Ljudski vek. Proveo sam ovde celi ljudski vek.
Tako mi je žao što sam pomislio da si mrtav.
Imao sam sina.
Boriću se s tobom.
Torin. -I videćeš ga opet, prijatelju.
Hajde, moramo da idemo odavde.
Orci su zauzeli Moriju. Rat. Bili smo u ratu.
Bio sam opkoljen.
Skrnavitelj.
Azog Skrnavitelj je došao.
Uzeli su mi ga. -Poslednji od sedam.
Hajde da se izvučemo odavde.
Odavde nema izlaza. Zaustaviće te.
Zmije... zaustaviće te.
Ovo je iluzija. Samo iluzija.
Šta su ti to uradili? -Nikad im nisam rekao.
Pokušali su da me nateraju, ali nikada nisam izustio ni reč.
Jesi li ih sačuvao na sigurnom, Gandalfe? Mapu i ključ?
Dao sam ih Torinu. Ponosio bi se njim.
Krenuo je u poduhvat da povrati Erebor.
Erebor.
Povratiće Svetokamen.
Sedam armija Patuljaka odazvaće se svom novom kralju! -Ne, ne.
Torin ne sme prići ni blizu Erebora. Niko ne sme ući u tu planinu.
To mora da je to.
Skrivena vrata.
Neka svi oni koji su sumnjali u nas oplakuju ovaj dan!
U redu, onda. Imamo ključ.
Što znači da ovde negde postoji i ključaonica.
"Poslednja zraka zalazećeg sunca na Durindan osvetliće ključaonicu."
Nori.
Gubimo svetlo. Hajde.
Tišina! Ne čujem kad udaraš. -Ne mogu da je pronađem.
Nije ovde! Nije ovde!
Polomi je! -Razumem!
Požuri!
Lomi! Mora da pukne.
Uzalud. Vrata su zapečaćena. Ne mogu silom da se otvore.
Na njima je moćna čarolija.
Ne!
"Poslednja zraka zalazećeg sunca na Durindan osvetliće ključaonicu."
Tako piše.
Šta smo propustili?
Baline? -Ostali smo bez svetlosti.
Ništa više ne može da se učini. Imali smo samo jednu šansu.
Idemo odavde, momci. Gotovo je.
Stanite malo. -Zakasnili smo.
Kuda će oni?
Ne možete sada da odustanete!
Torine.
Ne možeš sada da odustaneš.
"Budite kraj sivog kamena kad drozd zakuca."
Zalazeće sunce.
"Poslednja zraka zalazećeg sunca na Durindan obasjaće..."
Poslednja zraka.
Poslednja zraka!
Ključaonica! Vratite se! Vratite se! To je svetlost meseca!
Poslednja mesečina jeseni!
Gde je ključ? Gde je ključ? Gde je... Bio je tu negde.
Hajde, bio je tu. Bio je upravo...
Erebor. -Torine.
Poznajem ove zidove.
Ove dvorane.
Ovaj kamen.
Sećaš li se, Baline.
Dvorane ispunjene zlatnom svetlošću.
Sećam se.
"Ovde leži Sedmo kraljevstvo Durinovog naroda.
Neka Srce Planine ujedini sve Patuljke u odbrani ovog doma."
Kraljev presto.
Šta je ono iznad njega?
Svetokamen. -Svetokamen.
A šta je to?
To je, gospodare obijaču, razlog zbog koga si ti ovde.
Zar ništa ne možeš da učiniš?
Potrebne su mi biljke, nešto da smanjim ovu groznicu.
Imam biljku pomoćnicu, imam popadiju. -To je beskorisno. Imaš li kraljevski list?
Nemam, to je korov. Time hranimo svinje.
Svinje? Korov.
Tako. Ne mrdaj odatle.
Hoćeš da nađem neki dragulj? -Veliki, beli dragulj. Da.
To je sve? Samo, pretpostavljam da ih tamo dole ima više.
Samo je jedan Svetokamen. Prepoznaćeš ga kad ga vidiš.
Tako.
Istina je, momče, da ja nemam pojma šta ćeš dole pronaći.
Ne moraš da ideš, ako ne želiš. Nema sramote u tome.
Ne, Baline. Obećao sam da ću ovo da uradim.
Mislim da moram da pokušam.
Nikada ne prestaje da me zapanjuje. -Šta to?
Hrabrost hobita.
Pođi sada, uz svu sreću koju možeš da skupiš.
Bilbo?
Ako, u stvari, tamo naiđeš na živog zmaja,
nemoj da ga budiš.
On ih očekuje. U savezništvu su. Zmaj i Jedinstveni.
Pohiti. Moramo pohititi.
Došao si prekasno, čarobnjaku! Gotovo je.
Gde ti je gospodar?!
Gde je?!
On je svuda. Mi smo legija!
Gotovo je.
Pregazite ih.
Nema te svetlosti, čarobnjaku...
Ovde je. -...koja može da pobedi tamu.
Kaži Torinu da ga volim. Hoćeš li to uraditi?
Hoćeš li kazati mom sinu da ga volim? -Sam ćeš mu reći.
Prekasno je.
Saurone!
Ima li koga?
Nema ga kod kuće. Nema ga ovde.
Dobro. Dobro, dobro, dobro.
Šta je to?
Tiho. Tiho.
Svetokamen. Svetokamen.
Veliki, beli dragulj. To mi je mnogo pomoglo.
Dakle... lopov.
Namirisao sam te. Čujem kako dišeš.
Osećam... tvoj vazduh.
Gde si? Gde si?
Hajde sada, nemoj da se stidiš. Izađi na svetlost.
Ti si nekako drugačiji.
Zbog nečega što nosiš sa sobom. Nešto od zlata.
Ali, mnogo je dragocenije. -Dragoceno! Dragoceno!
Tu si, Lopove u senci.
Nisam došao da kradem od tebe, o, Šmaugu, Neizmerno bogati.
Samo sam hteo da gledam tvoju veličanstvenost.
Da vidim jesi li zaista tako sjajan kao što pripovedaju stare priče.
Nisam im verovao.
Veruješ li im sada?
Istinski... Sve te priče i pesme
ni približno ne opisuju tvoju veličinu, o, Šmaugu Čudesni.
Misliš da će laskanje da te održi u životu?
Ne, ne. -Neće, zaista.
Izgleda da mi znaš ime, ali ne sećam se da sam ranije namirisao tvoju sortu.
Ko si ti i odakle dolaziš, ako smem da pitam?
Dolazim ispod Brda. -Pod brdom?
A ispod brda i preko brda vodio me put.
I...i... kroz vazduh. Ja sam onaj koji hoda neviđen.
Zadivljen sam. Šta još tvrdiš da jesi?
Ja sam...
Nosilac sreće.
Postavljač zagonetki. -Lepih li titula.
Nastavi.
Jahač buradi. -Burad? E to je već zanimljivo.
Šta je s tvojim malim prijateljima patuljcima?
Gde se kriju?
Patuljci? Ne. Ne, ne. Ovde nema patuljaka.
Tu si pogrešio. -Ne verujem, Jahaču buradi!
Poslali su te ovamo da odradiš prljav posao umesto njih, dok se oni skrivaju napolju.
Istina je... da si pogrešio, o, Šmaugu, najveća i najstrašnija nemani.
Finih si manira, za jednog lopova i lažova!
Poznajem miris i ukus patuljka. Kao niko drugi!
U pitanju je zlato! Oni nasrću na blago kao muve na mrtvu ribu.
Zar si mislio da nisam znao da će doći i ovaj dan?!
Kada će čopor licemernih patuljaka ponovo da dopuzi u Planinu?!
Je li to bio zemljotres? -To, momče,
bio je zmaj.
Tata? -Potiče sa Planine.
Treba da ideš. Uzmi decu i brzo odlazi odavde.
Gde bih otišao? Nemam kud.
Tata, hoćemo li umreti?
Ne, dušo. -Zmaj. Ubiće nas.
Neće, ako pre toga ja ubijem njega.
Kralj pod Planinom je mrtav. Uzeo sam njegov presto.
Jeo sam njegov narod, kao vuk među ovcama.
Ja ubijam gde poželim, i kad poželim. Moj oklop je gvozden.
Nijedno sečivo ne može da me probode.
Dobro.
Crna strela? Zašto mi nikada nisi rekao? -Jer nije bilo potrebe da znaš.
Slušaj me pažljivo. Treba da odvučeš pažnju stražarima.
Kad se popnem na vrh kule, staviću strelu u luk.
Eno ga! -Barde!
Za njim! -Brzo! Tamo. Kreni!
Zaustavi ga!
Stoj!
Baine! Baine. Čuvaj je. Niko ne sme da je nađe. Ja ću da sredim ove.
Ne napuštam te. -Idi sada!
Braga. -Uhapšen si.
Po kojem osnovu? -Po onom koji odabere Gospodar.
Gde je nestao?
Gde je Bilbo? -Daj mu još vremena.
Vremena za šta? Da pogine?
Bojiš se.
Da, bojim se. Bojim se za tebe.
Nad tim blagom nadvila se bolest. Bolest koja je tvog dedu odvela u ludilo.
Ja nisam moj deda. -Nisi ni sav svoj.
Torin koga ja znam bez oklevanja bi uleteo unutra...
Neću da rizikujem ovu potragu zbog života jednog obijača.
Bilbo. Zove se Bilbo.
To je Hrastoštit. Onaj prljavi patuljasti uzurpator!
On te poslao ovamo po Svetokamen, zar ne?
Ne, ne, ne. Ne znam o čemu to pričaš.
Ne trudi se da poričeš. Odavno znam šta on smera.
Ali to nije bitno. Hrastoštitova potraga biće neuspešna.
Nadolazi tama. Raširiće se po svakom kutku sveta.
Iskorišćen si, Lopove iz senke. Ti si oduvek bio samo sredstvo.
Kukavica Hrastoštit je odmerio vrednost tvog života i ustanovio da ne vredi ništa!
Ne. Ne. Ne, lažeš. -Šta ti je obećao?
Deo blaga? Kao da je njegovo da ga nekome daje?
Neću se odreći nijednog novčića. Ni jednog jedinog komadića.
Moji zubi su mačevi! Moje kandže su koplja.
Moja krila su uragan!
Znači, istina je. Crna strela je pogodila cilj.
Šta si rekao?
Samo sam rekao da glas o tebi stiže pre tebe, o Šmaugu tiranine.
Zaista je tako. Na ovom svetu tebi nema ravnog.
Skoro da sam pao u iskušenje da ti dopustim da ga uzmeš.
Samo da bih gledao kako Hrastoštit pati.
Da gledam kako ga kamen uništava.
Da gledam kako mu kvari srce i kako ga vodi u ludilo.
Ipak mislim da neću. Naša mala igra sada se ovde završava.
Stoga mi kaži, lopove, na koji način želiš da umreš?
Ne!
Tata? Tata, ti si?
Ostani dole!
Dole!
Hrastoštit je nestao!
Nazad! Pregrupišite se na mostu!
Sve si ih pobio. -Ima ih još.
Tauriel. Dođi.
Gubimo ga.
Tauriel.
Atelas. Atelas.
Šta to radiš? -Spasiću ga.
Živ si! -Ne zadugo.
Našao si Svetokamen? -Dolazi zmaj. -Svetokamen!
Našao si ga?
Moramo napolje.
Torine.
Gorećeš! -Bežimo!
Hajde, Bilbo!
Hajdemo. -Da.
Držite ga.
Tilda!
Tiho, tiho.
Prešli smo ga. -Nismo. Previše je on lukav.
Pa gde ćemo sad? -U Zapadnu stražaru.
Možda postoji izlaz.
Previsoko je. Ne možemo tuda. -To nam je jedina šansa.
Moramo da pokušamo.
Hajde.
Slušao sam priče o čudima vilovnjačke medicine.
Bila mi je čast što sam to video sopstvenim očima.
Tauriel.
Lezi mirno.
Nemoguće da si ti ona.
Ona je daleko.
Ona je daleko, daleko od mene.
Ona hoda obasjana zvezdama u drugom svetu.
Bio je to samo san.
Misliš da je mogla da me voli?
Ne udaljavajte se.
To je, znači, kraj. Odavde nema izlaza.
Poslednji iz našeg naroda.
Mora da su došli ovamo u beznadežnoj nadi.
Mogli bismo da probamo da idemo do rudnika.
Izdržali bismo par dana.
Ne.
Neću ovako da umrem. Kukavički.
Boreći se za dah.
Idemo ka pećima. -Videće nas. Sigurno.
Neće, ako se razdvojimo. -Torine, tako nikada nećemo uspeti.
Neki će možda uspeti. Vodite ga prema pećima.
Ubićemo zmaja.
Ako ovo treba da se završi u plamenu, onda ćemo svi zajedno da gorimo.
Ovuda.
Bežite. Bežite. Spasavajte živote.
Nemate gde da se sakrijete. -Iza tebe! Crve!
Hajde!
Beži!
Hej, ti! Ovamo!
Javi Dol Gulduru. Hrastoštit je stigao do Planine!
Kreni! Vi! Polazite sa mnom!
Ovuda. Ovuda! Hajde! -Torine!
Pratite Balina! -Torine. -Hajde!
Torine!
Drži se!
Torine!
Hajde, hajde!
Neće nam uspeti plan. Peći su ledeno hladne.
U pravu je. Nemamo dovoljno jaku vatru da ih potpalimo.
Zar nemamo?
Nisam očekivao da ćemo tako lako da te nadmudrimo!
Postao si spor i debeo u svojoj senilnosti!
Glisto!
U zaklon. Brzo!
Bombure! Neka rade mehovi.
Hajde! -Torine!
Bilbo! Tamo gore. Na moj znak, povuci tu polugu.
Baline! Umeš li još da smiksaš vatroplam? -Naravno. Za tren oka. Hajde!
Nemamo tren oka.
Gde je sumpor? -Sigurno znaš šta radiš?
Hajde!
Sada!
Vodi ga prema Dvorani Kraljeva.
Nastavi, Bilbo!
Trči!
Misliš da možeš da me prevariš, Jahaču buradi?
Došao si iz Jezergrada.
Ovo je neka podla spletka koju su smislili oni odvratni patuljci
i oni bedni Jezerljudi što trguju buradima.
One bedne kukavice sa svojim dugim lukovima i Crnim strelama.
Možda je vreme da ih posetim. -O, ne.
Nisu oni krivi! Stani! Ne možeš da ideš u Jezergrad!
Stalo ti je do njih, zar ne? Dobro.
Onda možeš da gledaš kako umiru.
Ovamo! Ti glupi crve.
Ti... -Vraćam ono što si ukrao.
Nećeš ti ništa od mene uzeti, patuljče.
Ja sam sravnio sa zemljom tvoje ratnike od starine.
Ja sam usadio strah u srca ljudi.
Ja sam Kralj pod Planinom.
Ovo nije tvoje kraljevstvo. Ovo je zemlja patuljaka.
Ovo je zlato patuljaka! I ovako ćemo ti se osvetiti.
Osveta?! Osveta?!
Pokazaću ja tebi šta je osveta!
Slušajte me! Zar ne znate šta dolazi?
Ja sam plamen.
Ja sam... smrt.
Šta smo to učinili?
Dopuna, obrada i sinhron: Željko, Decembar 2014.
U spomen na Ajlin Moran, Džefri Sinklera i Džona 'JT' Tamanuija
Počivajte u miru
Preuzeto sa www.titlovi.com