www.titlovi.com
Želim da pobegnem malo od svega.
Tamo nije kao ovde. DECEMBAR, 1918. GOD.
Čisto da znate u šta se upuštate.
Uz dužno poštovanje g. Kohlan, teško da je gore od Zapadnog fronta.
Verovatno ste u pravu.
Platićete prevoz.
Privremeno ste zaposleni, nećete imati godišnji.
Shvatio sam da ste sami. Nemate porodicu?
To me brine. Obično ne šaljemo samce u Dženis, zabačeno je i
žena i porodica dobro dođu, ne samo kao uteha. Ali,
pošto je privremeno...
Krećete u Partadžes za dva dana, a odatle idete u Dženis.
Dobrodošli u službu svetioničara Komonvelta.
Ponosni smo što je sa nama neko sa takvom ratnom reputacijom.
SVETLO IZMEĐU OKEANA
G. Šerborn, tačno na vreme. Uđite. - Hvala.
Dobro došli u Partadžes. Predstaviću vas.
Ovo je g. Tom Šerborn, novi svetioničar.
Siril i Berta Kliper. Bil Grejsmark, njegova supruga Vajolet.
I njihova kćerka, tu je negde.
Želite li jedan šeri? - Hvala.
Svetionik koriste brodovi sa severa, i donose nam bogatstvo i prosperitet.
Posle rata to nam je i te kako potrebno.
Dovoljno nas je koštao, na svaki mogući način.
Dorasli ste zadatku? - Videćemo uskoro.
Poslednje što jadnom čoveku treba su takve priče.
Rekao sam da će se pojaviti. Gđica Izabel Grejsmark.
Izabel, ovo je g. Šerborn. - Drago mi je.
Gđice Grejsmark.
Dženis nije popularno mesto. Vi ste se jedini prijavili.
Pretpostavljam da je ovo bilo jedino slobodno mesto.
Privremeno slobodno. Trimbl, će se vratiti kao nov, za 6 meseci.
Treba samo da se oporavi, to je sve.
Znali ste za to? - Ne, niko mi nije rekao.
Ne čudi me. Trimbl Dokerti, bio je svetioničar 6 godina.
Bez ikakvih incidenata. - Tako je.
Mnogi su se uskomešali, jer je prijavljeno da njegova žena
signalizira prolazećim brodovima. To je neprihvatljivo iz 2 razloga.
Davno je zabranjeno... - Zna on to.
Koji je drugi razlog? - Žena mu je mrtva već 2 godine.
Tipična posledica groznice i tuge.
G. Šerborna je trebalo informisati, pre nego što je potpisao ugovor.
Cenim što ste mi rekli.
I nadam se da će se Trimbl oporaviti od čega god da boluje.
A što se tiče izolacije, mislim da sam spreman.
Posle Francuske, vreme provedeno u samoći je dobro došlo.
Lepo rečeno, g. Šerborn.
Za budućnost!
Slobodno nam ponovo dođite.
Drago mi je što sam vas sve upoznao.
Kasno je da se sada predomislite, g.
Šest meseci je ništa.
Sem ako zadržite dah. - Zdravo, Tom.
Svaka čast, Šerborn.
Posle 3 meseca, deluješ zdravije od svih svetioničara koje sam video.
Gospodo, nisam vas još očekivao. Gde je Trimbl?
Hezlak želi da popriča sa tobom o tome.
Tom, hvala što si došao. Sigurno se pitaš čemu ovaj sastanak.
Nadali smo se da će se Trimbl oporaviti, ali...
...skočio je sa litice u Olbaniju.
Nismo raspisali novi konkurs. Ti si se odlično pokazao.
Nudimo ti trogodišnji ugovor.
Sigurni smo da nas nećeš izneveriti.
G. Šerborn, prijatnog li iznenađenja!
Dobar dan. - Mislila sam da ste na ostrvu.
Kapetan Hezlak mi je ponudio stalni posao.
Divno, želim više čuti o tome. Ostanite na ručku.
Vrlo rado. Hvala.
Impresionirali ste ih čim vam nude stalni posao posle samo 3 meseca.
Sigurno nije bilo novih kandidata. Malo muškaraca je preostalo.
Nažalost ste u pravu, g.
Kada morate da se vratite? - Za par dana.
Kakvi su vam planovi? - Sigurno ima mnogo detalja koje mora da...
Pozvao me je na piknik, sutra. - Lepa ideja.
Piknik? - Da.
To je odlično.
Kako je tamo?
Tiho je. Imaš vremena da razmišljaš. -Jesi li usamljen?
Previše sam zauzet. Uvek nešto treba popraviti.
Sviđa ti se?
Nisi neka pričalica, zar ne?
Pozivaš li sve svetioničare, sa Dženisa, na piknik?
Ti si prvi.
Mogu ti svašta ispričati o sebi. Majka me je naučila da sviram klavir.
Sviraš li još uvek?
Ne baš najbolje. Brat me je uvek užasno zadirkivao.
Oba brata su mi poginula u ratu.
Mojim roditeljima je sigurno teško.
Žena kada izgubi muža, ona je udovica.
Ali, kada roditelj izgubi dete, kako to nazvati.
Oni su i dalje majka i otac, iako više nemaju dete.
Nekada se pitam da li sam još uvek...
...tehnički sestra, sada kada moje braće nema.
Koliko dugo si proveo u ratu? - Skoro 4 god. -Jadni stvore.
Mora biti da si otupeo?
Pre su moja stopala otupela.
Zaleđeno blato ti to uradi.
Šta je sa tvojom porodicom?
Reci mi nešto o tvojim roditeljima?
Majka je mrtva. - A otac?
Nema tu ljubavi.
Bio je strog?
"Strog" nije prava reč.
Ipak...
naučio me je disciplini.
Olakšao mi je, jer sam znao da niko
neće biti očajan, ako stigne telegram.
Ne govori takve stvari. - Pitala si.
Nekada je dobro ostaviti prošlost iza sebe.
Ako ne mogu da pričam o prošlosti, smem li o budućnosti?
Ne možeš ni o tome, ako bolje razmisliš.
Možemo samo pričati o onome o čemu maštamo ili želimo.
Razlikuje se.
Nemoguć si!
Šta želiš?
Da živim. Samo toliko.
Povedi me na Dženis.
Šta je?
Želim da ga vidim.
Da vidim gde se kriješ. - Bojim se da je to protiv pravila.
Na Dženis može samo svetioničareva žena.
Onda me oženi.
Zašto se smeješ?
Mora biti da si luda, kada želiš da se udaš za mene.
Bolje da te vratim kući, inače će poslati vojsku za mnom.
Hajde.
Pisaćeš mi? - Naravno.
Najdraža, Izabel,
svaki dan,
i noć,
kada pogledam preko mora,
pokušavam da te vidim, kako stojiš na pristaništu.
Razmišljam o vremenu provedenom zajedno.
I onome što si rekla. Bila si u pravu.
Bio sam predugo okružen smrću, i otupeo sam.
Verovatno sam zato i došao na Dženis.
Ovde me niko ne može povrediti.
Ovde sam zadužen samo za svetlo.
Godinama, šta god bih dotakao, nestajalo je.
A ti si toliko puna života, da me to plaši.
Izabel, pismo.
Previše cenim tvoj duh, da bih ga obojio svojom tamom.
Od Toma.
Ipak, ne mogu prestati da mislim na tebe.
Vreme provedeno sa tobom dozvolilo mi je da ponovo osećam.
I zato, hvala. Zauvek ću ti biti zahvalan.
Tvoj, Tom.
Najdraži, Tome,
primila sam tvoje prelepo pismo.
Hvala, hvala što si mi se poverio.
Znam koliko ti je to bilo teško.
Takođe, znam kako je kada se izgubiš.
Ali, moramo nastaviti da živimo.
Još uvek ima svetlosti u tebi.
Videla sam je.
Sija, jasno, kao zvezda na nebu.
Izabel, ne umem sa rečima. Nikada nisam umeo.
Nikada nisam znao da je u redu pričati o svojim osećanjima.
Dakle, ovako...
Voleo bih da ti pokažem moje ostrvo i život ovde.
Ako rešiš da dođeš, obećavam da ću se zauvek brinuti o tebi.
Daću sve od sebe da budem dobar muž.
Nadam se da ćeš zavoleti Dženis, kao što sam ja.
Tom, kada sam te prvi put ugledala, osetila sam kao da te već poznajem.
Zamišljala sam svoj život sa tobom.
Stvaranje porodice. Porodice oslobođene stega iz prošlosti.
Ako tvoja prosidba i dalje važi...
moj odgovor je, da.
Da, hiljadu puta, da.
Ustanite, molim vas.
Molim za malo pažnje!
Znate kakav sam, pa ću gledati da skratim.
Tom. Nemoj me prekidati.
Očigledno je da si pričljiv.
Ali, takođe si i vrlo dobar čovek.
Što je olakšanje, jer poseduješ nešto što nam je nadragocenije.
Dobro se brini o njoj, našoj devojčici.
Ona je sve što imamo.
A možda uskoro bude i prinova.
Dignimo čaše, za Izabel i Toma. - Za Izabel i Toma.
Dobro došla na Dženis.
Nisi mi ništa rekao.
Bio je u kući.
Verovatno je mnogo star. Nije ispravan. Više je kao ukras.
Koncentriši se.
Ti...
Pored tebe...
Pored tebe osećam...
...spokoj.
Vrlo čudno.
Izgledaš kao beba.
Dođi, Rufuse.
Hajde.
Januar je nastao od reči Janus.
Nazvan po Bogu sa ovog ostrva.
On ima dva lica.
I uvek gleda u oba pravca.
Rastrzan između dva načina gledanja na stvari.
Januar se raduje novoj godini,
ali i staroj.
A ovo ostrvo gleda na dva različita okeana.
Učinićeš da ova beba bude tako pametna.
Kako znaš da je jedna? Možda su dvojke ili trojke.
Možeš li nešto čuti? Pričaju li već?
Kažu da vodim njihovu mamu u krevet dok još ne zahladni.
Biće velika oluja.
Kuda ćeš?
Moram do svetionika.
Mogu li sa tobom? - Sigurnija si ovde.
Sve će biti dobro, obećavam ti.
Nemoj da izlaziš.
Tom!
Tom...
Tom!
Izabel! - Žao mi je! - Ovo se nije trebalo desiti. Bože!
31. MAJ, 1921, ZAUVEK U SEĆANJU
Nije tvoja krivica, nije ničija.
Poslaću po doktora.
Koja je njegova svrha?
Deteta nema.
Razmisli o tome.
Neću.
Suviše je lično.
Jednog dana, kada petoro dece bude trčkaralo oko tebe,
sve ovo će biti samo san.
Kako se usuđuješ? - Šta?
Rekla sam ti da mi ne treba doktor, radio si mi iza leđa.
Ne želim da se meša i govori mi nešto što već znam.
Čekaj, Izabel, čekaj! Nije...
Izabel!
Kako je primila vest, Tom? Kao po loju, kladim se.
Mislim da ću jesti sendviče za ručak.
Možete li...
Samo pokušavam da naštimujem piano za vas.
Dođi.
Kakvo iznenađenje, a?
Možemo ponovo pokušati.
Divna melodija.
Iz?
O, ne!
Šta je bilo?
Šta nije u redu? - U redu je...
Osetila sam...
Dobro si? - Dobro sam.
Ne sada.
Ne!
Izabel? - Mislim da počinje.
Diši, diši.
Prerano je. - U redu je.
Neka prestane.
Šta da radim? - Ne!
Izabel, sedi.
Prerano je. - Sedi. Kaži mi šta da radim? Šta mogu da uradim?
Kaži mi šta da radim, Iz? Šta da radim?
Sačuvaj ga, Tome! Sačuvaj je!
25. APRIL, 1923, ZAUVEK U SEĆANJU
Izabel!
Čamac!
Tamo je čamac! Neko je u njemu!
Unutra je muškarac!
Ovde sam.
Mrtav je. Nosi bebu u kuću.
Gde si ti bila?
Sada si na sigurnom.
Devojčica je. Bila je mnogo gladna.
Hvala, Bogu, da smo je našli na vreme.
Poslaću signal da pošalju čamac po muškarca i bebu. - Čekaj!
Može joj biti gore. Trenutno joj je dosta čamaca.
Možemo li malo sačekati?
Daj joj šansu da se oporavi.
Moram sve zapisati i odmah prijaviti.
Šta ako čamac pripada nekom brodu?
Običan je čamac, nije za spasavanje.
Iz?
Previše pričaš.
Onda ujutru. Čim svane.
Sada si sigurna.
27. april...
Tom?
Kuda ćeš? - Idem da pošaljem signal.
Sigurno nije slučajnost što se pojavila.
Oprezno. Lepa je beba, ali nije naša.
Ne možemo je zadržati. - Zašto?
Ko će znati da je ovde? - Za početak, Ralf i Blu kada dođu.
Niko neće znati da nije naša.
Svi misle da sam trudna.
Samo će biti iznenađeni što je stigla ranije.
A mrtav čovek u čamcu?
Ne pominji ga.
Ne radimo ništa loše, samo udomljavamo bespomoćnu bebu.
Možemo ga pristojno sahraniti. - To nije na meni.
Moja dužnost je da ovo prijavim. Zato sam ovde. - Znam.
Slušaj. Znam koliko je važno da se držiš pravila.
Zašto su važna.
Ona spasavaju živote. Samo to i tražim.
Mi smo spasili ovaj život.
Ona je ovde i treba nas.
Možemo joj pomoći.
Ne radimo ništa loše. - U tome je stvar.
Nećemo uraditi ništa loše, ako sve sada prijavimo.
Možemo tražiti da je usvojimo, može biti naša.
Usvojimo? - Da.
Nikada neće poslati dete u svetionik u neku nedođiju.
Nema doktora, škole, crkve.
Nikada nam je neće dati.
Poslaće je u neko grozno sirotište.
Nemoj joj to uraditi. Molim te.
Bože!
Znam...
Bićeš divan otac.
Možemo je spasiti.
Ona je ovde.
Ovde je.
Naša beba.
PREVREMENO ROĐENA BEBA
OBOJE SMO SE IZNENADILI
IZABEL SE DOBRO OPORAVLJA
NE TREBA MEDICINSKA POMOĆ
Hej!
Čestitam, sinko! Divno. - Hvala, Ralfe.
Hvala, Blu. - Ko bi rekao. - Čestitam.
Žena procveta kada rodi.
Mala lepotica. - Ovo je Lusi.
Sve žene u Partadžesu pričaju kako si se ovde sama porodila.
Izgleda da Tom nije bio beskoristan.
Nisam mogla da nađem boljeg muža.
Prelepa je.
Nasledila je Tomov nos.
Ne znam da li je dobro da devojčica ima Tomov nos.
G. Šerborn, trebaju mi potpisi na ovim papirima. - Dobro,
idemo do kancelarije, kapetane.
Samo malo, Ralfe, moram da pošaljem pismo roditeljima.
Videću ih sledeće sedmice.
Pravi si smeško, a?
Vidi, imaš lepu zvečku.
Pristaje takvom anđelu.
Hodaj.
Jedne noći dok su pratili, ispred njih, savršeno svetlo
iznenada su čuli plač u tami.
Tri mudraca su stala, ali samo na trenutak.
"To je plač deteta", rekli su jedan drugom.
"Ali, moramo nastaviti putovanje", kazali su.
"Ne smemo kasniti, zvezde nas zovu napred".
Dobro došla. Moja draga.
Šta je bilo?
Kako ćeš me zvati?
Ovo su deka i baka. - Deka. - I baka. Dobiću poljubac?
Zahvalni smo Bogu na svemu.
Uvek će nam na umu biti potrebe drugih.
Hvala ti Bože što si blagoslovio ovu porodicu,
sa Lusi Šerborn.
Amen. - Amen.
Jos klompila. - Hoćeš još krompira? - Ima zdrav apetit.
Baka lepo kuva. - Smešna si.
Imaš dobar apetit, Lusi. Sviđa joj.
Predivna je.
Bolje je nego u Londonu.
Svešteniče!
Gde je sveštenik?
Poznajući ga, verovatno spava. - Blu, idi nađi sveštenika.
Reci mu da ima krštenje i da kasni.
Nije ovde.
Idemo da sednemo.
Dobra devojčica. Postala si teška.
Naći ćemo ga.
U SEĆANJE NA FRANCA RODNFELTA VOLJENOG HANINOG MUŽA. I NJIHOVU
KĆERKU GREJS ELEN. IZGULJENI NA MORU. 26. APRIL, 1923
Tom? Tom?
Tom!
Tom, tu si, našli smo ga.
Sveštenika. Našao sam ga.
Doveli smo ovo dete na krštenje.
Molimo se Bogu da je primi i oslobodi grehova i osvešta je Svetim duhom.
Da joj carstvo nebesko i večni život.
Obećanje je dato od Hrista, zato se ovo
dete odriče đavola i njegove rabote.
Verovaće u Boga i biti poslušna njegovim zapovestima.
Kakav dan.
Dobro si, prijatelju?
Video sam jedan nadgrobni spomenik. Malo me iznenadio.
Neki Nemac se utopi i njegova beba.
Da, strašna stvar.
Nestali su u čamcu na moru.
Šokantno. Desilo se pre par godina.
Čuo si za Hanu Pots?
Kćerka, najbogatijeg čoveka iz ove oblasti.
Udala se za tog Nemca, Franka.
Otac nije hteo da priča sa njom.
Jedne noći, Hanu i Franka su maltretirali meštani.
Verovatno što je bio Nemac.
Izgubili su porodice tokom rata.
U svakom slučaju, uplašili su ga, uzeo je dete i ukrcao se na čamac.
Slabo srce ga je, mora biti, izdalo, i vetar ih je odneo na pučinu.
Jadno dete, nije trebalo to da se desi.
Strašno.
To te natera da shvatiš koliko si srećan.
I dole.
Oduševljena je.
U SEĆANJE NA FRANCA JOHANA RODNFELTA...
Gde?
Gven!
Čitaj!
Devojčica je sigurna i voljena i tako će uvek biti.
Vaš muž je našao mir. Nadam se da sam vas utešio. Molim se za vas.
Nažalost nije dovoljno.
Samo ćete sedeti skrštenih ruku, a neko zna da je moja kćerka živa?
Je li tako? - Pratiću ...- "izveštaj"? - Tako je.
Pozvaću vas ako nađem nešto novo. - Moramo je potražiti.
Ostavite poruku. - Neću!
Zašto bi neko ostavio poruku, ako nije istina?
Dupliraću nagradu, na 2.000 gvineja.
Ako neko nešto zna, otkrićemo uskoro.
"Vaš muž je našao mir u Božjim rukama."
"Vaš muž
je našao mir u Božjim rukama."
"Vašmuž je našao mir u Božjim rukama."
Nedostaješ mi, Frank.
To je samo poezija. - Nema nijedne pristojne reči.
Čula sam da Nemac radi u pekari, ali da se ovako pojavite.
Zadržite knjigu, gđo Mekfi. Žao mi je.
" Noćima, tragao sam za tobom, kao za blagom. Sve što sam video,
je jadna i tričava zamena, za tvoju lepotu, koja me još nije zadesila..."
Jesi li poludela? Udaćeš se za Nemca?
Pekara? - Dobar je čovek. To tebi i onako nije bitno?
Ako se udaš za njega, nećeš dobiti moj blagoslov.
I moj novac.
U ime Oca, Sina i Svetoga duha, blagoslovi, održi i sačuvaj.
Neka se Gospod smiluje na vas.
Ispuni vas duhovnom milošću, da proživite zajedno u ovom životu.
I zaslužite večni život u vremenu koje sledi.
To sam ja. - To si ti. - Bila sam mala. - Ko je ovo?
Tata. - To je tata.
Zamisli da ljudi žive tu. To su kućice, vidiš li?
Male životinje. Vidiš kako se pomeraju.
Vidiš li, Lusi? - Vidi me! - Vidim te.
Jedan, dva. Onda ide tri, četiri.
Kreći! - Probaj ponovo.
U svoju kuću! Ulazi! Ne vredi.
Uhvatila sam poslednju.
Sok? Kako miriše? - Mogu li ja da sipam?
Jak je, samo malo.
Koliko reči znaš, koje se rimuju sa "koza"?
Nemam pojma. - Molim?
Ne znam. - "Ne znam"? Lažeš!
Je li to zmija? - Zgnječiću je.
Zaželi želju. - Dobro.
Knjiga. - Pročitaj, tata.
Za mog tatu, voleću te zauvek, zauvek, zauvek...
Zauvek, zauvek, zauvek...
Najlepši poklon koji sam dobio.
KAPETAN HEZLAK, OBELEŽAVANJE 40-GODIŠNJICE
POSTOJANJA SVETIONIKA. ZAHTEVA SE VAŠE PRISUSTVO.
Znam da ste doputovali iz daleka, danas,
kako biste proslavili nešto specijalno - svetlo.
Želim svima da zahvalim što ste došli.
Pre tačno 40 godina, upaljeno je svetlo na Dženisu.
I već 40 god. stoji kao sigurna zaštita od opasnosti.
Ovde su neki veoma važni ljudi, kojima bih se lično zahvalio.
Prvo, ovaj objekat je platio naš lokalni ktitor, g. Septimus Pots.
Molim aplauz za g. Potsa i njegove
ljupke kćerke, Hanu i Gven. Hvala vam!
Divno.
Ovde su i 3 od ukupno 5 poslednjih svetioničara.
Uključujući sadašnjeg, g. Toma Šerborna,
koji je služio hrabro svojoj zemlji za vreme rata.
Verujem da bi Tom želeo da kaže par reči o svom životu na Dženisu.
Dođi, Tome.
Hvala, Tome.
Nisam ovo očekivao.
Život na Dženisu danas.
Nikada ne znate šta će plima doneti.
Bilo šta dva okeana mogu baciti na nas.
Šta god možete zamisliti. - Ne čujem te, sinko.
Mnogi od vas...
Vaša braća, sinovi, očevi, nisu se vratili iz rata.
Ne znam zašto je mene Bog izabrao da preživim.
Zašto je meni dat život, a drugima oduzet?
Mi znamo, Tomi!
Ono što želim da vam kažem je...
Samo pokušavam da održim svetlo, za one kojima je potrebno. Hvala vam.
Hvala, Tome. Vrlo lepo.
Sada je vreme za čaj i svež vazduh.
Iskoristite priliku da pogledate ovu veličanstvenu...
Dobro si? - Ne volim iznenađenja.
Bio je nervozan. - Naravno, nije očekivao.
Mnogi se plaše govora u javnosti.
Gven, znaš li Izabel Šerborn?
Izabel Grejsmark. - Da, sećam vas se. - Drago mi je.
Moja sestra, Hana. - Drago mi je. Zdravo.
Izabel je udata za g. Šerborna, koji je malopre održao govor.
Kako se ti zoveš? - Lusi.
Koliko imaš godina? - 4.
Vrlo sam zadovoljan ishodom.
Dženis je važan ljudima ovde. Ostavio je trag u svetu.
Da li je to nakit?
To je sat, pokazuje vreme.
Kako se zove tvoja lutka? - Mejvis.
I ima 5 godina. - Mogu li ja da kažem.
Lutka ima 5 godina. - Ovo su Hana i Gven Pots.
Dobar dan. - Moj suprug, Tom.
Hana, ovo je Tom. Moj suprug. - Zdravo. - Kako ste?
Dopalo mi se što ste rekli, o svetlu za sve kojima je potrebno.
Mogu li da vas pitam nešto, g. Šerborn?
Možete.
Da li brodovi spasavaju ljude koji padnu u more?
Da li ste, možda, čuli za pokupljene čamce sa preživelima,
koji su odvedeni na drugu stranu sveta?
Kada je okean u pitanju, sve je moguće.
Shvatam.
Ide mi se kući, Gven. Možeš li ostati i pričuvati tatu?
Drago mi je što sam vas upoznala. - Takođe. - Zdravo. - Zdravo.
Imate divnu kćerku. Izvinite me.
Žao mi je zbog ovog.
Moja sestra, doživela je strašnu tragediju,
njena porodica nestala je na moru.
Njen suprug...i njena devojčica. Bila bi sada kao vaša kćerka.
Idem da vidim kako je. Drago mi je što smo se upoznali.
Ne znam šta je spopalo.
Verovatno je iscrpljena.
Na ostrvu nema odmora.
Mislim da Lusi i Izabel treba da ostanu ovde.
A ti idi. Izolacija...
...previše je to za nju. Sigurno i sam to uviđaš.
Lusi je potrebna majka.
Moramo reći ljudima. Gotovo je.
Prekasno je.
Videla si je. Videla si šta smo joj uradili.
Ne možemo da nastavimo. Moramo uraditi ono što je ispravno.
Moramo uraditi ono što je ispravno za Lusi.
Ne za tebe, mene, niti neku...
nepoznatu ženu, već za Lusi.
Ona je njena majka. - Ja sam njena majka.
Lusi misli da sam joj ja majka.
Dobra maca.
To je zvečka moje kćerke. Tata je kupio za Grejs.
Sigurni ste da je njena? - Jesam, naredniče.
Zahtevam istragu, g.
3,150 funti nagrada, za više informacija o ovom predmetu.
Teretni brodić stiže.
Gde je Lusi? - Igra se.
Zašto dolazi? Bili su pre nedelju dana.
Radi šta ti kažem i sve će biti u redu.
Reći ću da je sve bila moja ideja, da sam te prisilio.
O čemu pričaš? - Ja ću te zaštiti. Obećavam.
Šta si to uradio? - Morao sam nešto da preduzmem.
Šta si to uradio?
Ne voliš me. - Izabel, prestani.
Gotovo je.
Pusti me.
Moraš reći da sam ja kriv.
Tomas Edvard Šerborn.
Narednik Naki, Partadžes policija.
Ovde smo zbog Franka Rodnfelta i njegove kćerke Grejs.
Gde je devojčica?
Iza.
Ovo je poslato gđi Rodnfelt prošle sedmice.
Verovatno od iste osobe, koja joj je pisala pre 3 god.
Ona ne zna ništa o tome. Pitajte mene, ne nju?
Pitaću vas par pitanja, kada završim sa vašim mužem. Ne udaljavajte se.
Postavila sam za tebe, mama.
Napravila sam ti čaj.
Posle čaja, možemo nešto i pojesti.
Bilo bi dobro.
Tata će doći svakog trenutka. Možda radi.
Doći će, obećavam ti. Požuri, tata.
Ne brini.
Kuda idemo, mama?
Moramo se vratiti u Partadžes. - Zašto?
Ne znam, ali moramo da idemo.
Mogu li da se vratim u kuću, mama?
Ne. - Dobro, mama. - Ni ja ne mogu nazad u kuću.
Vreme je.
Evo.
Dođi.
Samo pričaj sa mnom. U redu je.
Nemojte.
Gđo Šerborn, dete treba pregledati i vratiti majci. - Ne radite to.
Smilujte se. - Ne otežavajte sebi.
Molim vas.
Garstone, uzmi dete. - Nemojte. Nemojte! Ne uzimajte mi dete!
Uzmi dete, Garstone.
Garstone, uzmi dete!
Kakav ratni heroj. Sigurno si ubio mnogo ljudi u svoje vreme.
Rekoh, "mora biti da si ubio mnogo ljudi u svoje vreme."
Kada ti postavim pitanje, odgovorićeš, jasno?
Kada mi postavite pitanje, hoću.
Popričajmo o čoveku u čamcu.
U kakvom je stanju bio, kada si ga našao? - Bio je mrtav. - Siguran si?
Video sam mnogo mrtvih u svoje vreme. - Ubio si ih podosta?
Jedan više ne čini razliku. Zato što je bio Nemac?
Imao je akcenat? - Nije, jer je bio mrtav. Potvrdiće vam moja žena.
Bio je mrtav kada smo ga našli. Pitajte je.
I hoću.
Ne bi me čudilo da neće želeti više nikada da te vidi.
Sedi tu i razmisli o tome.
Izabel, zakon priznaje kada je žena prisiljena nešto da uradi.
Nećeš biti kažnjena za njegov zločin.
Ali, moram da te pitam nešto. Dobro razmisli.
Prema Tomu, Frank je bio mrtav, kada se čamac nasukao, da li je to istina?
Izabel, da li je istina?
Izabel?
Hoću moju pravu mamu. - Ja sam tvoja mama.
DOBRO DOŠLA KUĆI GREJS
Samo želim svoju mamu. - Ja sam tvoja mama, dušo.
Ovo je tvoja kuća. - Nije. - Grejs, ne plači. - Moje ime je Lusi.
Nije, zoveš se Grejs i ja sam tvoja mama. - Ne, nisi.
Hoću da idem svojoj kući i mojoj pravoj mami.
Hoću moju pravu mamu. - Ovo je tvoja kuća.
Dušo, u redu je.
Dušo,
donela sam ti čaj.
Ostaviću ga ovde.
Mislila sam da nas voli.
Neću nikada oprostiti tom čoveku, dokle god sam živa.
Dušo.
Nije trebalo da je dovedem na Dženis.
Dovoljno je patila.
Više ne bi mogla da podnese.
Žrtvovanjem sebe, to nije pravi način da ovo rešiš.
Tom, odrasla je žena. Biće blagi prema njoj.
Neću im dati. - Tvoj život je u pitanju.
Nećeš biti samo optužen za krađu deteta, već i za ubistvo.
Odavno se ovo spremalo, Ralf. Stigao sam do kraja.
Za ime Boga, probudi se!
Tom! - Učini mi uslugu. - Samo kaži.
Donesi mi papir i olovku.
Od Toma.
Taj čovek te treba.
Trebam i mojoj devojčici.
Vidiš ove dugmiće, zar nisu lepi uz zelenu odeću?
Lusi.
Mama!
Dušo moja.
Vidi je!
U redu je.
Nedostajala si mi.
Ljubavi moja...
...vreme je da idemo kući. - Mama.
Neka nestanu. - U redu je.
Grejs, znam da ti je teško da razumeš, ali ne možemo ostati ovde.
Ona je moja kćerka. Ostavite moju kćerku.
Mama. - Ovde sam. - Molim vas, vratite mi moju kćerku.
Molim vas.
Moram je uzeti. - Mama, hoću da ostanem sa tobom.
Mogu ostati.
Nema potrebe.
Moram da znam, jeste li vi za sve krivi?
Jesam.
Kako ste mogli?
Da li vam je žao?
Više nego što rečima mogu iskazati.
Radite sa mnom šta želite.
Ne tražim oproštaj.
Moja žena...
Nije imala izbora.
Smilujte joj se.
Grejs, ljubavi. Ručak je.
Kriješ se? Grejs?
Ljubavi?
Kriješ li se, dušo?
Grejs, gladna si?
Izađi, dušo.
Mama će te izvući.
Podići ću zastor, a onda ćemo zajedno ručati. Dolazim po tebe...
Grejs?
Grejs, dušo? Grejs?
Grejs?
Nije smešno, odmah da si se pojavila.
Grejs, nije smešno. Odmah da si izašla!
G. Grejsmark. - Dobar dan, Vernone i Hari.
Ovde smo zbog Rodnfelt devojčice. - Hane?
Ne, njene devojčice, Grejs.
Da li je ovde?
Naravno da nije. Šta to sugerišete?
Vaša kćerka je kod kuće? - Jeste. - Sigurno? - Naravno.
Šta je bilo? - Treba da vidimo vašu kćerku, pozovite je.
Izabel!
Izabel?
Lusi! Grejs!
Grejs!
Naredniče?
Naredniče!
Grejs!
Lusi!
Čuvaj je, Gospode!
Zaštiti je!
Spasi je.
Kao što si već jednom učinio.
Obećavam da će ona biti na prvom mestu od sada.
Ako je opet spasiš,
obećavam ti,
učiniću ono što je dobro za nju.
Grejs!
Lusi!
Spava. Rekla je da je tražila svetionik.
Mala ima devet života. Uzmite je.
Hvala vam. - U redu je. - Hvala vam.
Zamisli da putuješ
sve do zemlje snova.
Niz put, kroz borove.
Kroz šumu...
Šapućem joj o lepim stvarima, da bi zaspala.
I ona leti kroz...
Preživeo si toliko toga i opet si...
uvek srećan.
Kako ti uspeva?
Jednom moraš oprostiti.
Mrzeti moraš stalno.
Moraš se sećati ružnih stvari.
Previše je teško.
Tako si zgodan.
Mogla je umreti.
Da, ali ipak je živa.
To je najvažnije.
Tom je i dalje tvoj muž.
Lusi je mala. Ima ljude koji će se brinuti o njoj i pružiti joj dobar život.
Tom nema nikoga. Završiće u zatvoru.
Ili još gore. Mislim da nije ostalo mnogo vremena.
Želim nešto da vam kažem, a onda idem.
Znam da me moja kćerka ne želi.
Sinoć sam shvatila da može živeti bez mene.
Iako ja ne mogu da živim bez nje.
Ne mogu je kazniti za ono što se desilo.
I ne mogu vas kazniti, zbog odluka vašeg supruga.
Grejs vas voli.
I možda...
Možda vama i pripada.
Ako budete svedočili protiv svog muža...
Čim ga osude, vratiću vam Grejs.
Tužilac je stigao, vodi te u Olbani, gde će ti suditi za ubistvo.
Želiš li još nešto da mi kažeš?
Ovo je tvoja poslednja šansa.
Ne, hvala.
Nije najbolje vreme za plovidbu. - Adikot je iskusan.
Otvorite ćeliju.
Požuri!
Izabel, ljubavi,
nisam mogao nastavit onako, nisam mogao živeti sam sa sobom.
Mnogo mi je žao što sam te povredio.
Svi imamo preokrete u životu, i ako je ovaj kraj, moj preokret,
vredeo je.
Moj život je trebalo da bude gotov, godinama ranije.
A onda sam, upoznao tebe.
Kada sam pomislio da je svemu kraj, ti si me zavolela.
Da živim još 100 godina, ništa više ne bih tražio.
Voleo sam te najbolje što sam umeo. Mada, to ne znači mnogo.
Zaslužuješ nekog boljeg od mene.
Mogu samo zamoliti Boga i tebe,
da mi oprostite za sav bol koji sam prozrokovao.
I zahvaliti se za svaki dan koji smo proveli zajedno.
Uvek ću ostati tvoj voljeni suprug, Tom.
Moram da vidim mog muža. - Već je otišao.
Gde je? - Na brodu.
Zdravo, Tom. - Ralf.
Gde je Blu? - Nije mogao da dođe.
Tom!
Moramo da krenemo. - Tom.
Kreći, Ralfe!
Stani, Izabel. - Želim da se oprostim sa njim.
U redu je.
Tom!
U redu je.
Ovo nije istina.
Nije istina. - Pusti me da idem.
Frank je bio mrtav, sve je bila moja ideja,
sprečila sam ga da to prijavi. Ja sam kriva.
Ja sam kriva.
Oprosti mi.
Sve je u redu. Ništa više ne govori.
To je rekao? - Da.
Bila je pristojna devojka pre odlaska na Dženis.
Ostrvo joj nije donelo nikakvo dobro. - Šta će sada biti sa njima?
Ići će u zatvor.
Idu u zatvor.
Na koliko dugo? - Dovoljno da razmisle o onome što su učinili.
Moraju li u zatvor?
Gđo Rodnfelt, ljudi odgovaraju za svoje postupke.
Kada se pređu neke granice, nastaju posledice.
Šta ako budem svedočila u njihovu korist. Dobiće pomilovanje?
Pomilovanje? - Šta bi onda bilo?
Dobili bi možda par meseci zatvora. Zašto bi to uradili?
Jer, jednom moraš oprostiti. Hvala vam, naredniče.
Možete li sami da izađete?
Hvala na čaju, gđo Rodnfelt.
Lepo je videti da se opet smeješ.
Bila si tužna. Nedostaje ti tvoj stari život.
Nedostaje mi. - I meni se to desilo.
I ja sam se morao oprostiti od mame. - Tvoje mame?
Preplovio sam okean, bio sam tvojih godina. Došao sam ovde
i dobio novu mamu i tatu. Od tada, oni su brinuli o meni, voleli su me.
Kao što moja Hana voli tebe.
Znaš li ko je dobro jahao kao mali? Moja Hana.
Bila je dobra u svemu, kada je bila mala.
Uvek me je držala na oprezu, baš kao i ti.
Ti si moja Grejs. - Ja nisam Grejs.
Zvala si se Grejs, kada si se rodila. - Ali, ja želim biti Lusi.
Mogu li te onda zvati Lusi Grejs? - Možeš. - Mogu?
Znači, dogovorili smo se?
Zdravo!
Vratili smo se. Iznenađenje!
Ispričaj Hani o pticama koje si videla. Koliko ih je bilo?
5. - Tako je.
Deka te je čuvao? - Jeste.
Da ti pokažem kako da napraviš lanac od belih rada? - Može.
Znaš sama? - Ne. - Pokazaću ti.
Provuci kroz rupu.
Vidi to. Odlično urađeno, dušo. Sve ćemo ih povezati.
Vidi ovo. Hoćeš li da napravim krunu? - Hoću.
Lepa je? - Jeste. - Želiš li ti da je nosiš? - Da. - Staviću ti je.
Divno ti stoji.
A da je stavim oko vrata? - Hoćeš ogrlicu od belih rada?
A da je ti nosiš na glavi? - Dobro, stavi mi je.
Zadrži je. - Hvala, draga.
Misliš li da će mi Bog oprostiti? AVGUST, 1950. GOD.
Davno ti je oprostio.
Vreme je da sama sebi oprostiš.
Dobar dan. Zalutali ste?
Nadam se da nisam. Tražim Šerbornove. Tom i Izabel.
Našli ste ih.
Zovem se Lusi Grejs Rodnfelt.
Ja sam Lusi.
Lusi.
Donela sam nekog da vam pokažem.
Ovo je Kristofer.
Nikada nije prestala da priča o tebi.
Nadala se da ćeš doći.
Nisam mogla doći ranije.
Nikada nisam imala priliku da vam oboma zahvalim.
Što ste me spasili i brinuli se o meni tako dobro.
Nema potrebe za tim.
Ostavila je nešto za tebe.
Draga moja Lusi,
mnogo vremena je prošlo.
Obećala sam da ću se držati dalje od tebe i održala sam reč,
koliko god mi je to bilo teško.
Više me nema, zato si i dobila ovo pismo.
Srećna sam, jer to znači da si nas potražila.
Nikada nisam prestala da se nadam da hoćeš.
Pomisao da si zbrinuta i voljena,
olakšala nam je da budemo daleko od tebe.
Nadam se da je život bio dobar prema tebi.
I da ćeš moći da mi oprostiš što sam te zadržala,
i što sam te pustila da odeš.
Znaj da si uvek bila voljena.
Vidi te.
Izabel bi volela da te je upoznala.
Volela bi te.
Možemo li te Kristofer i ja ponovo posetiti?
Voleo bih to mnogo.
Odlično.
Prevod: mirjana312
Preuzeto sa www.titlovi.com