www.titlovi.com
Oni se kriju i posmatraju, samo čekajte i videćete.
O, čudovišta su ta za mene i tebe.
Dečja pesmica nepoznatog autora iz 1903.
Mama kaže da čudovišta ne postoje.
Ali nije u pravu.
Ona su u mraku i čekaju te...
Posmatraju.
U mraku su... Ponekad tamo gde ih vidiš,
a ponekad gde ih ne vidiš. Sad to znam.
Mama. -Prestani me tresti. -Ustani! -Prestani.
Jesam li prespavala? -Jesi. Ustani. -Ustajem.
Rekla si u 8, a sad je 9!
Jesi li spremna za polazak? -Spakovala sam sebe i tebe.
Gde je Roj? Rekao je da će me nazvati.
On je kreten. -Dođavola, Elizabet. -Ustani.
Ukrcaj u auto.
Trebala sam reći tati da me pokupi. -Molim te. -Ustani. -Hoću.
Ustajem.
Žao mi je, žao mi je... Opet sam zaspala.
Žao mi je, u redu?
Ne možeš pušiti u autu.
Dobro.
Prestani se igrati sa tim. Daj mi!
Prestara si za to. -A ti si prestara za puno stvari.
Pokreni auto i spusti prozor.
Htela sam ti dati ovo kad dođemo tamo.
Pripadalo je baki.
Da.
Zašto mi to daješ? -Jer se nećeš vratiti.
Nisam to rekla. -Da, ali se nećeš...
Ako večeras stanemo u Darlington, samo je četiri sata do tamo.
Samo mi kaži kad želiš da stanemo.
Znaš šta? Iskreno, Lizi, dosta mi je, u redu?
Samo uđi u prokleti auto! -Ne želim!
Briga me! Neću ti opet reći.
Znam da je za tebe ovo veliko veče. -Nije me briga! -Briga te je!
Moja je predstava! -Da, i zakasnićeš na nju. Uđi u auto!
Vuci dupe ovamo! -Ne želim da ideš. Ne želim da ideš.
Šta si rekla? -Ne želim te tamo!
To je teško sranje, jer idem.
Ovo je velika veče za tebe i ja to znam. -Samo me odvezi.
Jebi se! -Ne razgovaraj sa mnom tako. -Jebi se, jebi se.
Ne razgovaraj sa mnom tako. -Jebi se, jebi se!
Mrzim te. -Jebi se. -Mrzim te.
Jebi se, jebi se! -Mrzim te! To je moja predstava.
Nikad ne dođeš, nikad ti nije stalo, nikad ne dođeš na bilo šta!
Znaš šta? Pronađi sama prevoz!
Jebi se!
Sigurno želiš nastaviti?
Zvala sam tatu i Dženu, rekli su da će biti budni.
Želim tamo spavati.
Jesi li umorna?
Ne, biću dobro.
Mislim da će kiša.
Mrzim grmljavinu.
Znam.
Hej... Mogu li? -Spusti prozor.
Koliko je sati? -Ne znam, zašto mi ti ne kažeš?
Ponoć...
i 15.
A ni duše na vidiku. -Ne čini to.
Samo se šalim. -Nije smešno.
Trebaš se razvedriti.
Volela bih da si više slušala. -A ja da prestaneš to govoriti.
Sranje... Dođavola!
Bože!
Srce! Jesi li dobro? Pogledaj me! Jesi li dobro?
Jesi li dobro? Dušo, tako mi je žao. -Mama.
Samo mi reci gde te boli. -Mama!
Moj zglob! Jebem ti! O, Bože.
Mama, krvariš. -Sigurno si dobro? -Mama, šta ćemo?
Moramo nazvati 911.
Sranje.
Halo? Imali smo nesreću.
Mama je povređena i krvari iz glave.
Gde smo?
Reci im da smo prošli autoput 40 prema jugu pre 30 minuta.
Prošli smo autoput 40 pre 30 minuta.
Reci im da smo tamo na raskrnici... gde je gradilište...
Sišle smo na stari put. -Sišle smo na stari put...
Ne znam. Dobro.
Šta su rekli? -Poslaće vozilo hitne i kamion za vuču.
Pogledaj imam li flastere u torbici.
Želiš li izaći?
Šta ako je još živ?
Srce, pogledaj ga. Nije se pomerio.
Ali svejedno...
Pokušaj s tvoje strane.
Sve je u redu. Hajde, budi hrabra.
Izađi.
Srce? Moraćeš nazvati tatu.
Može doći po tebe tamo gde nas budu odveli.
Šta ćeš ti? -Moraću se pobrinuti za ovo.
Zvaću Roja da dođe ujutro po mene. Nazovi ga.
Tata? Tata, imali smo nesreću.
Ne, dobro sam. Da, i mama je.
Ne, tata... nije. Tata, dobro je.
Ne, kiša je padala i nešto je bilo na putu.
Bilo je strašno. Udarili smo vuka. Da, mama je rekla da ih zovem.
Bože.
Hajde, hajde.
Ti to možeš, možeš lizati sladoled.
Nemoj to učiniti, samo idi u jebeni krevet.
Samo idi u krevet.
Jebem ti.
Je li mrtav?
Ne znam.
Izgleda mrtav.
Da... Izgleda.
Pogledaj ovo.
Vratimo se u auto.
Dobro.
Neke povrede na vuku nisu bile od sudara.
Mislim da se borio s nečim. -S čim?
Ne znam, puno stvorova se krije u šumi.
Mogu li da ti pogledam ruku?
Budi mirna.
Hvala Bogu.
Možda će on znati gde će nas odvesti.
Mama...
Gde je otišao vuk?
Gospođo, jeste li dobro?
Da, dobro smo. Samo moj ručni zglob.
Žao mi je, zvala je stanica i rekli su da će hitna malo kasniti.
Uzeću vaše stvari i staviti ih u kamionet. Pripremiću vaš auto.
U redu, hvala vam. -Ne želim izaći.
Srce, vuk je verovatno otpuzao u šumu da umre.
To je sve.
Zovem se Džesi. Nadam se da niste previše potresene.
Udarile smo vuka, možete verovati? -Izađi, želim mu pomoći.
Ovim putem više niko ne ide.
Nisam iznenađen što životinje ne promisle dvaput o prelaženju.
Gde je nestao? -Mislim da je ustao.
Onda je verovatno uplašen.
U redu, to je to. Hitna će doći svaki čas.
Na autoputu je veliki sudar...
Usporio je sav saobraćaj. -U redu je, ostaćemo u autu.
Možete li nas odšlepati do tamo? -Da, može.
Dođavola. Osovina vam je pukla napola.
Ulje vam curi kao da želi pobeći.
Moraću to srediti pre što nego krenemo.
Možete li otvoriti? Otvoriti?
Zašto bi istrčao na put? -Ko bi znao?
Morao nas je videti, zar ne? -Verovatno je bežao. -Od čega?
Psi nemaju ovakve zube. Njihovi su mali.
Udarili smo vuka.
Dođavola! -Koliko je sati?
Kasno. -Kasno 30 ili kasno 45?
Ostani unutra.
Dušo, gde si ostavila moj mobilni? Želim nazvati tvog oca.
Mislim da je u mojoj torbi. -On je uzeo?
Jebem ti.
Reci mu da želimo mobilni. Idi i reci mu.
Moram? -Moramo nazvati tatu, hajde. Brinuće se.
U redu, idem, idem.
Gospodine? -Džesi.
G. Džesi, treba nam mobilni.
Izaći ću za minut. Možeš ga sama uzeti.
Gospodine! Treba mi ključ! -Dođavola! Izaći ću za trenutak!
Mama, dođi da vidiš!
Mama?
Sranje.
Mama!
Pronašla sam ga! Pronašla sam vuka!
Izvini što smo te udarile.
Mama?
Mrzim te. Mrzim te.
Idi.
Trebala sam ti dati jaknu.
Dođi.
Jesi li me čula? -Ne, valjda nisam.
Zvala sam te. -Šta se dogodilo? -Pronašla sam ga.
Šta si pronašla? -Vuka. -Gde si ga videla?
U šumi. Nešto ga je pojelo.
Trebala si ga ostaviti na miru. -I jesam!
Hajde! Dođavola!
Uskoro ćemo otići i...
Ujutro će ga pojesti ptice.
Zašto bi to učinile? -Srce, jesi li uplašena?
Hej! Neće napasti ljude.
Obećavaš? -Obećavam.
Gde je jebena hitna?
Idemo, čoveče! Hajde!
Kako se ono zove? -Džesi.
Džesi. Hej, Džesi! Hajde, čoveče, idemo!
Gospodine?
Stani malo.
Gde je? -Ispod.
Zašto ne odgovara?
Ne čujem ga. -Hej!
Džesi?
Mama?
Idem napolje. -Sačekajmo ovde... Molim te!
Prestani preterivati. Ozbiljno, prestani.
Nemoj mi sad postati čudna. Samo ću izaći i pronaći ga. -Zašto?
Jer ne želim samo sedeti. -Nemoj ići.
Da nisam više čula nijednu reč. Jesi li me čula, Lizi?
Je li tamo?
Džesi!
Gde je?
Jesi li tu?
O, Bože!
U redu je, u redu je.
U redu je. Bićemo dobro. Hitna će uskoro biti ovde.
Šta ako ne dođu? -Prestani, ne razmišljaj tako. Ne razmišljaj tako.
Dolaze. Na putu su. -Želim tatu.
Hej! Tu sam.
Briga me.
Rekla sam ti da ne izlaziš iz auta,
a ti me nikad ne slušaš.
Ništa se nije dogodilo. -Mogao te je ubiti.
Ništa mi se nije dogodilo. Dobro sam, tu sam.
Tu sam.
Mama? -Šta?
Šta ćemo?
Ne znam. Ne znam.
Molim te, nemoj! Molim te? -Ne možemo ga ostaviti ovde. -Molim te?
O, ne!
Ne znam šta učiniti.
Znam šta misliš!
Šta je bilo? Šta? -Vidim ga.
Okreni se! Okreni se!
Mama, gde je? -Ne znam! Ne znam!
Ne gledaj.
Mama.
U redu je.
Nije.
Ti si idiot! -Misliš da si pametna?
Možda se ne osećam dobro s tobom. -Koliko puta sam ti ponovio.
Ne diraj moje jebeno pivo! -Moja je kuća! -Pivo je moje!
Jebena kuća je moja! -Glupačo, nije unutra. Rekao sam ti da nije.
Znam da nije! Znam gde ih spremam!
Lizi, gde si! Lizi! -Ovo je zadnji put! Lizi!
Lizi! Lizi! Gde si, seratorko mala!
Lizi!
Mama! -Gde su? -Ne znam. -Govori!
Skloni se od nje. -Kod nje su.
Znam to! -Onda ih uzmi!
Pogledaj me. -Pogledaj svoju majku! -Pogledaj me!
Daj mi ih. -Nemam ih. -Daj mi ih!
Sranje. Prodavnica zatvara za osam minuta. -Čekaj. Srce, čekaj!
Mama... Ja ne...
Mama! Mama?
Mama, molim te! Mama!
Šta je to bilo?
Ne znam.
Čudovište?
Ne znam. -Čudovišta ne postoje. -Znam.
Rekla si... -Nisam bila u pravu.
Ne želim umreti.
Vrata kamioneta su otvorena. Samo ću pogledati. -Ne.
Ne zna da smo ovde. -Ne znaš to.
Ako uzmemo njegove ključeve moći ćemo otići odavde.
Bili su kod njega. Možda ih je ispustio.
Mama, ne želim da to učiniš.
Samo ću proviriti. Ti možeš ostati ovde.
Ostani ovde sa kucom. -Mama.
Budi vrlo tiha. U redu je.
Šta je tamo?
Nisam sigurna.
Ućuti! Ućuti!
Žao mi je. Žao mi je.
Budi mirna.
Budi mirna
Budi tiha. Ostani tu.
Vratio se.
U redu je.
Mama!
Drži se. Drži se, mama!
Molim vas, pomozite nam! -Ne mičite se, gospođo!
Pomozite nam! Neko je tamo!
Pomerite je od toga, molim vas!
Čudovište? Opustite se. -Odvedite nas odavde!
Samo ćemo stati na trenutak. Okrenite se, molim.
Morate nas odvesti s ovog jebenog puta!
Hej, pogledajte me. -Idite s ovog jebenog puta!
Pogledajte me, zovem se Džon. Došli smo vam pomoći. -Odvedite nas!
Centrala, trebamo mrtvozornika i kontrolu životinja.
Policija može pronaći mesto po svetlima.
Žao mi je. Žao mi je. -Mama.
Ubrzo ćemo otići, u redu?
U redu, možemo otići. Sve će biti u redu. Bićete dobro.
Dođavola Vilijams!
Idemo odavde.
Zatvori vrata.
Mama, nemoj. -Mogu je vratiti. Zatvori vrata.
Šta ćemo? -Samo ostani blizu mene.
Vratite se na nosila. -Gde je on? -Ne znam. Šta vam se dogodilo?
Samo nas odvedite odavde. -Morate se smiriti.
O, Bože.
Kreni, mama, kreni!
Drži se za nešto!
Bože, uspele smo.
Jebi se, jebeni đavole! -Uspele smo.
Ne... Ne. Mama.
Probudi se, molim te. Otvori oči.
Otvori oči, molim te. O, ne.
Probudi se.
O, Bože, upomoć. Upomoć.
Mama, ja sam. Sve je u redu.
Moramo se vratiti.
Kreni, vrati se.
Jesi li dobro? O, Bože, jesi li dobro?
Boli me glava. -Pokaži mi.
Je li ovo moja ili tvoja krv? Dobro si.
Dobro si.
Pomozite nam.
Upomoć.
Dođavola.
Pokušaj biti tiha, u redu? -U redu.
Ne. -U redu je.
Moramo zapaliti vatru. -Zašto?
Jer te moramo vratiti na put,
kako bi mogla pobeći.
Uzmi. Uzmi.
Ne možemo izaći.
Ne mogu... Neće znati da smo ovde.
Ne mogu te videti ovde dole.
Imam plan.
Trebaćeš mi.
Moraćeš biti hrabra, u redu?
Moraš biti hrabra.
Moraš biti hrabrija nego ikad.
Mogu mu odvući pažnju.
Mogu iskoristiti vatru.
Otići ću tamo i on će me pratiti,
a ti ćeš moći pobeći.
Uhvatiće te. -Ne, ne...
Bojaće se.
Čudovišta ne vole svetlost...
Zato postoje noćna svetla, zar ne?
Ne laži me. -Ne lažem.
Jesi.
Jesam.
Slušaj me.
Umreću.
Uskoro... Otišla napolje ili ne.
Ne smeš umreti. -Ne, ti ne smeš. -Zašto?
Jer si ti razlog zašto sam ovde.
Pogledaj me.
Kad te pozovem beži što te brže noge nose.
Možemo otići zajedno.
Ne osvrći se. Ne osvrći se šta god se dogodilo, u redu?
Ne osvrći se.
Pronaći ću pomoć. Pronaći ću je i oni će se vratiti
i onda te mogu spasiti.
To je naš plan.
Dobro?
To je naš plan.
Lizi! Lizi, budi spremna!
Vrati se! Vrati se, ne želim otići! Ne želim otići.
Učini kako sam ti rekla!
Neću te ostaviti! -Dušo, molim te, učini kako sam ti rekla!
Učini kako sam ti rekla!
Ovde sam!
Bojiš se?
Lizi, budi spremna.
Lizi, beži!
Idi!
Ne, beži od mene!
Mama.
Lizi.
Mama, ustani, molim te. Tako mi trebaš, molim te.
Molim te, ustani. -Žao mi je.
Žao mi je.
Mama, ustani, molim te.
Nemoj otići. Nemoj otići.
Molim te, nemoj otići.
Molim te.
Moram otići.
Volim te.
Ne bojim te se.
Hajde.
Hajde!
Hej, malena.
-Nisam mala.
Znam.
Ne ljuti se. -Ali rekla si...
Ne mrziš me?
Ne mrzim te.
Ni ja tebe.
Ne mrzim te.
Bićeš puno bolja od mene.
Samo čekaj i videćeš, biće divno.
Prebolećeš me.
I moći ćeš činiti šta god želiš.
Samo želim tebe.
Moja mama kaže da čudovišta ne postoje.
Ali nije u pravu.
Ona su u mraku i čekaju te...
Posmatraju.
U mraku su.
Ponekad tamo gde ih vidiš, a ponekad gde ih ne vidiš.
Sad to znam.
Više se ne bojim.
Preveo: ZKARLOV Obrada na srpski: Nemanja NS
Preuzeto sa www.titlovi.com