www.titlovi.com
Je li prehladno? -Ne. Dobro je.
Reci mi ako pritisnem prejako.
Je li to...? -Jeste.
Je li to glava?
Hajde dušo, okreni se.
Tvrdoglav kao majka. -Kakvi su otkucaji srca?
160. -Je li to dobro? -Sve između 150 i 170 je dobro.
Možemo li vidjeti lice? -Mogli bi da beba sarađuje.
Hajde, dušo.
Evo ga.
Jesu li novi vlasnici ovde? -Dobili smo ključeve.
Hvala Bogu, konačno neko.
Jesi li sretan?
Zbog donjeg sprata?
Ne. Ne zbog toga.
Šta kažeš?
Ovde Tesa Mjur, bojim se da trenutno nisam dostupna za razgovor.
Ostavite poruku.
Zdravo, mama. Ja sam.
Juče smo bili na ultrazvuku i sve je u redu.
Nema razloga za brigu. Čujemo se uskoro. Ćao.
Probaj punjene kifle. Ukusne su. -Jesu li dobre? -Imamo nove komšije.
O, Bože! U mrtvačevom stanu? -Mrtvac ima ime, Ebi.
Izvini. -Bio je divan. Zalivala sam mu biljke. -Još imaš njegov ključ?
Jeste li upoznali nove? -Još nisu stigli.
Ne, ali su par. Dolaze sa sela. On je Englez, a ona nešto drugo.
Kako to misliš, "nešto drugo"? -Strankinja je.
Vrtlar je mislio da zvuči švedski. -Jesu li raskrčili džunglu?
Da, sjajno je. Mislim...
Malo je... -Šta?
Pravi se picajzla. -Nije da je ružno. Već...
...veoma odlučno da to liči na vrt. -Snobe! -Samo kažem.
Prestajem iduće sedmice. -Ne moraš. -Pa, hoću.
Nisam poput Ebi. Ne uživam u tome da ti šefujem.
Znam. -Možda bi više volio da to radim.
Možda ti trebaju instrukcije. -Šta misliš zbog čega sam je ostavio?
Tretira me pomalo kao pacijenta.
Da. Trebalo je stići.
Da. Žuto.
Da, molim vas.
Zdravo.
Zdravo. Vidjela sam vas u vrtu. Ja sam odozgo.
O, Bože! -Znam. -Koliko sedmica?
18. -21.
Mora da si tek stigla. -Da. Sinoć.
Tereza. -Kejt.
Želiš li biljni čaj?
Baš sam krenula vani. -I ja.
Plivam. Hoćeš li poći sa mnom? Privatni je klub, ali mogu povesti gosta.
Stvarno bi trebala raditi kućanske poslove. -Molim te, pođi.
Tako sam sretna što si pošla. Plivanje je dosadno kad si sam.
Ne sviđa ti se? -Da budem iskrena, baš i ne.
Dobro je za trudnoću. Čitali smo u časopisu.
Rita li se tvoje? -Mislim da ne. -Uvijek ga osjetim nakon plivanja.
Njega?
Zvaće se Piter. Po Džonovom ocu.
Nemoj reći da sam ti rekla. Ne bih smjela nikome reći.
Šta gledaš?
Izvini.
Uvijek gledam ljude.
Valjda mi je to posao. -Sretnija si spolja, gledajući unutra.
Vjerovatno. Radiš li ti? -Ja? Ne želim više nikada raditi.
Sranje! Moram ići. Idem sa Džonom na ručak. -Svakako.
Hvala ti što si kucala. -Nisam. -Tako je. Nisi, zar ne?
Ponovimo ovo.
Našli smo ovu sliku za naslovnu. Šta misliš?
Izvini. Sačekaj. Je li sve u redu? -Da.
U redu. -Samo sam te htjela nazvati. -Dobro.
Pričekaj sekundu. Je li definitivno Uganđanka?
Da. Mislim da jeste. -Ili jeste, ili nije, Fil.
Slušaj, nemam nešto mnogo posla...
Mislila sam da odemo na ručak,
možda da nađemo hotel.
Nije to tako jednostavno.
U redu. -Izvini.
U redu je. Bila je to samo ideja.
Vidimo se kod kuće? -Da. U redu.
Volim te. -I ja tebe.
Zdravo.
Da, ovde sam.
I ti si meni nedostajao.
U dječjem sam dijelu. Uzela sam crveni džemper. Moraš ga vidjeti. Divan je.
Ne. Spremna sam. Za tebe sam uvijek spremna, dušo.
Nemamo više šafrana.
Jesi li dobro pogledao? -Da. Siguran sam.
Da odem po njega? -Nije važno.
Trebamo još jednu svijeću.
Pregorila je sijalica u hodniku. -Ne mogu sada. -Promijeni je.
Ne osjećam se sigurno na ljestvama. -Ne mogu sada.
Dobro. Ja ću.
Ne. Ostavi... -Mračno je.
Ne jedemo u hodniku.
Šta je bilo? -Ništa.
Ne laži me.
Ne znam zašto si ih pozvala. -Rekla je da ne znaju nikoga.
Možda tako žele.
Možda ti tako želiš. -Šta to treba da znači? -Komšije su nam.
I prijatna je. Otkačena je.
Kako to misliš, "otkačena"? -Ne znam. Kao da ima neku tajnu.
Zacopala si se u nju?
Ja ću.
Zdravo. -Zdravo. -Džon namješta alarm. Ovo je za tebe.
Hvala. Predivno je.
Imaš tako meku kožu. Šta koristiš? -Nešto što ne mogu priuštiti. Uđi.
Izvini zbog polutame, sijalica je pregorila.
Ljubazno od tebe što si nas pozvala.
Nema potrebe za tim. -Mi to uvijek radimo.
Zdravo, Tereza. -Džastin.
Ti mora da si Kejt.
Uđi. Džastin kuha.
Ovo je ukusno. -Hvala.
Džon sprema kinesku jednom mjesečno. Mandarinska kuhinja. Fantastično je.
Znaš kuhati kineska jela? -Živio sam tamo 10 godina. Radio sam za Svajers.
Lijepo što ste nas pozvali. Džon kaže da u Londonu ne upoznaš svoje komšije.
Vina? -Ne. Ne pijem više.
Kažu da možeš popiti čašu uz jelo. -U Njemačkoj je bilo drugačije.
Osjećaj zajednice u svakoj ulici. -Kejt kaže da ste živili u Frankfurtu.
Tamo smo se upoznali. -Moja majka je bila finski hipik.
Upoznala je nekog Engleza u Londonu i nakon strastvene afere, dobili su mene.
A onda je on nestao sa nekom Amerikankom.
Mama i ja smo svuda putovale zajedno.
Zvala me, "ruksak".
Završili smo u Njemačkoj kad mi je bilo 16. I 6 godina kasnije, upoznajem Džona.
Šta si ti radio u Frankfurtu? -Za jednu banku.
Ja sam ga služila u restoranu. Zaprosio me na trećem sastanku.
Super je ono što ste uradili.
Hoće li ti smetati ako zapalim?
Kuća je tvoja.
Džon je zgodan.
Veoma.
Malo je stariji od tebe.
Bio je oženjen za Kineskinju iz Šangaja.
To objašnjava izuvanje. -Bila je veoma lijepa.
Ali nije mogla imati djecu. To nije bilo dobro.
Imaš tako prijatno lice.
Možda je u pitanju trudnoća. Smekša te.
Stvarno je tako. I čini te napaljenom.
Dok nisam zatrudnila, nisam znala zašto sam živa.
Kako ste vas dvoje završili skupa? -Bili smo na univerzitetu.
Maline su tako dobre. -Kejt je bila 2 godine ispod mene.
Izlazila je sa glamuroznim muškarcima. A ja sam čekao.
Donijela sam loše odluke. -Pričaj mi o tome.
Koliko ste zajedno? -Nešto više od 10 godina. Zašto nemate djece?
Džone! -Ma daj. Zašto u Engleskoj sve zvuči nepristojno?
Obično pitanje bilo gdje u svijetu je ovde društveni prekršaj.
U redu je. Pitanje je opravdano.
Pa? -Oboje imamo karijere.
Istina je da nismo bili sigurni da želimo djete.
Kako to mislite? -Tako. Nismo bili sigurni.
Misliš, ti nisi bio siguran.
Ne, do mene je. Mislim da nisam htjela biti majka.
Ja sam uvijek znala da želim dijete.
Ja nisam tako osjećala već dugo.
Šta se promijenilo?
Ne znam. Jednog dana sam samo... -Osjetila da možeš voljeti.
I zatrudnila si? Tek tako?
Da.
Koliko ste vi pokušavali?
7 godina. -Divno je što se to desilo.
To je čudo. -Tereza je mlađa od mene. -To je jedan od razloga što me izabrao.
Imate li sliku sa ultrazvuka? -Samo od 12 sedmice, ona od 20 je idući mjesec.
Znate li pol? -Ne. -Mi znamo. -Ali nećemo otkriti.
Džast, hoćeš li napraviti kafu? -Naravno.
Možda bi trebala poći u krevet. Izgledaš umorno. -Iscrpljujuće je, zar ne?
U redu je.
Dragi, mislim da je Tereza umorna. Mislim da neće kafu.
Ako si umorna, pođimo. -Ali bilo je tako zabavno. -Jeste.
Idemo. Idem po tvoju vunenu jaknu. -Idem po novu sijalicu. -U redu je.
Ionako je moram promijeniti. -Daj da ti pomognem. -Ne znam šta mi je!
Kejt, gdje su sijalice? -Jesi li sigurno dobro?
Da! Stvarno! -Kejt.
Isuse! Dušo. Ostani uz mene.
Zvaću hitnu. -Biće ti dobro. -Ne miči je. -Ne govori mi šta da radim!
Hajde. Odvešću te dole. -Vrti mi se. -Džone, molim te...
Daj da barem pozovem doktora. -Samo da provjeri je li beba dobro.
Idemo. Odvešću te dole. -Ne bi je smio pomjerati.
A ti ne bi trebao zvati ljude u kuću koja nije pogodna! Idemo dole.
Možeš li izvaditi ključeve iz džepa? -Krvarim. -Biće ti dobro.
Mislim da krvarim. -Uzmi ključeve. -Biće ti dobro. -Mislim da krvarim.
Dobro ti je. Uzmi ključeve iz mog džepa. -Daj da... -Odjebi od moje žene!
Hajde. Biće ti dobro.
Ostani pri sebi. U redu je.
Biće joj dobro.
Pila je cijelu noć.
Kad on nije gledao.
Zovi me ako saznaš nešto.
Nema vidljivih nepravilnosti.
Mislim da imate zdravu bebu.
Zdravo, mama. -Zdravo, mila. Kako posao?
Dobro. Objavili smo brošuru za kampanju, ima nas na internetu. Sretan sam.
A normalan ultrazvuk je predivna vijest.
Izgledaš umorno, mila.
Zašto moraš biti tako jebeno ljubazan prema njoj? -Šta da radim? Vičem?
Neću to više raditi. Ako je nije briga, njen problem. -Naravno da je briga.
Samo joj je teško to izraziti.
Halo?
Molim vas, izujte se.
Šta se desilo? -Šta misliš?
Mislim. Jesi li...
Jesi li morala... -Jeste.
Morala se poroditi.
Tako mi je žao.
Pogledajte ga.
To je Piter.
Šta je bilo?
Ništa. -Onda ga pogledaj. To je moj sin.
Pokušali su sakupiti nešto pepela nakon kremacije, ali nije ga bilo dovoljno.
Žao mi je.
Nisam zamijenila sijalicu. Možda bi bilo drugačije. -Bilo bi.
Sin bi nam bio živ. -Ne znaš to.
Molim? -Možda bi drugi činioci doprinijeli tome.
O čemu koji kurac pričaš? -Žao mi je. Ali ono što se desilo je užasna nesreća.
Nesreća implicira da se ništa nije moglo poduzeti. Nije tako, zar ne? -Otkud to?
Tereza se saplela na tvoje cipele. -U mraku. -Samo kažem... -Džast!
Splet okolnosti doveo je do nečega strašnog.
Nije bila nesreća. -Trudnica koja popije malo vina, saplete se u mraku. -Šta?
Tereza je popila čašu-dvije vina, nije ona kriva. -Ne, nije.
Možda smo je mi činili nervoznom, možda ti. Bila je umorna. Htjela je poći.
Ostavio si cipele koje nismo tražili da izuješ u hodniku koji nismo osvjetlili,
jer smo kuhali večeru za vas. Mačka je iskočila. -Nije pila!
Jesi li pila? -Naravno da nisam.
To nije istina. -Optužuješ me da lažem?
Razgovarajmo drugi put o ovom. U žalosti ste. -Ne govori nam kako se osjećamo!
Idemo. Pričaćemo kasnije.
Pičko! Optužuješ me da prikriješ sopstvene greške!
Povuci to. -Idemo. -Reci joj da to povuče! Pila si cijelu noć!
Kako se usuđuješ? -Pomjerio si je! A rekli smo ti da ne činiš to!
Sad nije vrijeme. Idemo. -Ne zaslužuješ to što je u tebi.
Dođi u krevet.
Molim te. -Ne mogu spavati.
Pokušaj.
Jebeni si advokat.
Karolina? Možemo li popričati?
Kad smo im bili u stanu...
Kad sam je vidjela...
Ne moramo pričati o tome. -Želim.
Osjećala sam se nezahvalno.
Kao da se nikad nisam kolebala.
Reci mi da ga želiš? -Šta?
Želim da znam da želiš naše dijete.
Želim ga.
Više od svega.
Sranje!
Donijeću krpu.
Dragi Džastine i Kejt.
Vraćamo se u Njemačku.
Shvatili smo da je naše prisustvo uzrok napetosti i kajanja.
Mi trebamo vremena da oplakujemo, a vi slobodu
da uživate u rođenju vašeg djeteta.
Šta je bilo, bilo je.
Sad je najbitnije da vi imate vaše dijete
i da se ja i Džon vratimo tek kad se oslobodimo
ove grozne praznine koja nas nastanjuje.
Nećemo se vratiti dok iskreno ne mognemo
čestitati oboma i blagosloviti vaše dijete,
sa svim blagostanjem koje zaslužuje.
Vaša vjerna, Tereza Bejker.
Tiskaj. Hajde.
Zaspao je.
Šta je bilo?
Zašto moja mama nije došla u bolnicu?
Teško joj je to.
Znaš to. -Tvoji roditelji su došli. Donijeli su cvijeće.
Oni ga uvijek donose. -Nikad ne dolazi u stan. Ja je uvijek posjećujem.
Rodila sam jebenu bebu!
On je naš.
Ništa drugo nije važno.
Mislim da bi trebali pokucati.
Nema šanse. Ako se vraćaju, prvo hoću izvinjenje.
Džast... -Žao mi je. Nema opravdanja za ono što je rekla.
Spremna? -Naravno.
I želite ime oca na obrazcu? -Da. I on preuzima krivicu.
To je to? -Da. -Izvinite.
Dobar je. -Spava.
Daj mi kaput. Sjedi. -Rekla sam ti da moram biti kod Džil do 4 sata?
Rekla si. -Da skuham čaj? -Džastin ga sprema. -Imam poklon za tebe.
Da ti kažem, svaka čast.
Predivan je. -Prestani je braniti.
On te zvao, zar ne?
Zato si ovde.
Ne moraš ovo raditi. U redu je. Sretna sam. Ostavi nas na miru.
Pustimo to. -Možda je cura odozdo. Pustila je mene kada sam pozvonila.
Draga, zna da smo ovde.
Zdravo. -Zdravo. Vratili smo se.
Vidjeli smo.
Tereza namješta alarme? Je li trenutak nezgodan?
Nismo znali je li "on" ili "ona" pa ćeš morati izabrati.
Plava je, mili.
Niste upoznali Bilija? -Nismo do ovoga trenutka.
To je prelijepo ime. Je li skraćeno od Vilijam?
Ne. Samo Bili.
Spomenula si da voliš more. -Jesam. Hvala ti.
Prelijepo je. -Obuci mu ga. -Spava.
Ne, ne budi ga.
I mi ćemo imati porodicu.
Divno. Moći će se igrati zajedno. -Zato smo sredili vrt.
Bili ga može koristiiti kad god poželi. Mislim... Kad Kejt god poželi.
Park nije daleko. -Vrt je divan. -Jeste li vi vrtlarica? -Da. Valjda.
Pitam se možete li mi pomoći... -Je li ovo bio loš trenutak?
Naravno da nije.
Želimo da znate da nam je žao zbog onoga što smo rekli.
I meni. -Bilo je grozno. Ali sada je gotovo.
Draga si mi Kejt.
Samo želim da budemo u stanju da živimo zajedno. Možemo li pokušati?
Hvala. Oboje ste divni.
Mogu li ga držati?
Mama. Želiš li...?
Ne opet.
Možda se ne probudi ovaj put.
Spavaj.
Nema smisla da oboje budemo budni.
Sranje. Evo. Ćao.
Sretno.
Zdravo. -Zdravo. -Provjeravam jesi li dobro.
Čuješ ga noću? -Malo. -Izvini. Taj prokleti alarm.
Napravila sam ti limunadu. Moraš biti hidratizirana. -Nisi trebala.
Htjela sam. -Hvala.
Pa... Treba da pođem.
Čekaj. Hoćeš li ući?
Izgledaš sjajno.
Bilo je važno.
Veoma si hrabra.
Ideš sa Džonom na ručak? -Kako znaš? -Predosjećaj.
Zašto ne pođeš sa nama? -Ne bi smjela. -Mi častimo.
Čime se baviš?
Ono što misliš je, kakvu prevaru imam da se izvlačim na ručke?
Zaradio sam puno novca u Njemačkoj. Imam portofolio ulaganja koje pratim
i firmu koja me uopšte ne treba skoro 80% vremena, pa...
Mora da si dobar biznismen. -Znam šta želim. I fokusiram se na to.
Zato se nas dvoje slažemo. Iste smo životinje.
Ako sve bude dobro, za 5 godina ću se penzionisati i čuvati djecu.
Mogu li negdje podojiti? -Možeš ovde. -U Njemačkoj to rade.
Sve je u redu, osim ako... -Ne. U redu je.
Donijeću ti vode.
Sigurno se slažeš sa ovim? -Stvarno. Pomaže.
Ponekad se čini da si usamljena.
Je li? Imamo prijatelje.
Ali mislim da smo ja i Džastin nekako različiti,
a sad je stalno na poslu.
Zašto ja ne bi uzela povremeno Bilija na par sati? Da se malo odmoriš.
Ne bih to mogla tražiti. -Voljela bih to.
Zašto se smijete? -Ništa.
U ovoj ima limuna. Nadam se da je u redu.
Možda bi mu trebala smanjiti mlijeko. -Bilo mu je dobro ranije. -Sad nije.
Gdje je rezervni ključ? Nije na kuki. -Šta će ti sad? Noć je.
Ne treba mi sad! Hoću da znam gdje je! -Idi u krevet. Radiš ujutro.
Sigurno će ti biti dobro? -Naravno. To je samo par sati.
Htjela sam ga povesti, ali je vrijeme loše.
Biće nam dobro, zar ne?
Imaš moj broj? -Imam.
Idi sad!
Je li slušao? -Spavao je kao beba. A i ja isto.
Hvala ti puno.
Kako je bilo?
Dobro.
Ne znam. Stajala sam tamo i...
...i jako sam htjela da upozna Bilija.
Možda nije dovoljno toplo. -Zagrijala sam ga na pećnici.
Pozovimo nekoga. -Smiri se. -Nešto nije u redu sa njim. Vodim ga.
Vidjećemo šta kažu testovi, ali sumnjam da je u pitanju alergija.
Preporučiću vam da prestanete dojiti. -Ne. -Ako želite nastaviti,
moraćete izbaciti iz prehrane svakakvu hranu. -Dobro. Koju?
Nema mjesta za parkiranje.
Ne diraj svjetlo!
Isuse!
Ne nosi ga ovamo! -Isključila sam ga. Kunem se.
Zdravo. -Zdravo.
Petak je, sjećaš se?
Dogovorili smo se da ću ga čuvati.
Jesmo li?
Izvini. Zaboravila sam.
Zbog ovoga sam otkazala neke stvari.
U redu je. Dobro bi mi došao san.
Ne ideš vani? -Ne.
Dobro. Odnijeću ga dole.
Možeš ostati ovde ako želiš. -Ne, dole ću. Daću ti mira.
Zdravo. Džastin Polard.
Da. Svakako. U koliko sati?
Mislila sam se okupati, ali nema vremena. -Izgledaš sjajno.
Večeras izlazimo, zar ne?
Hvala na pozivu. -Ideja je Džonova. Krenuo je ovamo.
Mogu li ti to spustiti? -Naravno.
Hvala.
Spava. -Gdje vam je kupatilo? -Dole pa lijevo.
Izvini. Desno, ne lijevo.
Vina? -Naravno. Hvala.
Sviđa mi se tvoja otmjenost. -Hvala.
Samo da vidim koliko je Džon daleko.
Gdje ste bili kada ste otišli? -Džon ima kuću na jezeru.
Imali smo ritual. Odveslali smo se na jezero i oprostili se od njega.
To Hindusi rade. Za njih je voda prenosnik u druge svijetove.
Vjeruješ li u to?
Zašto da ne?
Koliko bilo ko od nas zna?
Samo kad izgubiš nekoga krajnje dragog,
krajnje i potpuno dragog,
shvatiš koliko malo znamo.
O smrti, duši, o tome ko smo.
Džastine!
Šta je?
Šta se desilo? -Neko je bio na bebinom monitoru.
Šta?! -Kad si bio u vrtu. Čula sam disanje.
Dolazilo je iz naše sobe. -Bila je to voda. -Neko je bio ovde!
Šta se desilo? -Dušo, zašto ne siđemo dole? Večeraćemo drugi put. -Svakako.
Kunem ti se! Zavrnula sam vodu!
Zdravo. -Zdravo. Hoćeš li pripaziti Bilija pola sata?
Moram izaći. Treba mi vazduha. -Naravno.
Hvala ti puno.
Jesi li dobro? -Da. Samo sam umorna.
Je li bio dobar? -Bio je malo gladan. Dala sam mu bočicu. -Odlično.
Idem na plivanje. Hoćeš povesti Bilija?
Moram počistiti gore. -Dobro.
Nalaziš se sa Džonom na ručku? -Svaki dan.
Nije bitno koliko si izbivala, uvijek ga moraš namjestiti.
Ovo je London, a ne neka selendra.
Učinilo mi se da čujem nešto. Mora da je odozgo.
Ja sam. Vrati se. Odmah! -Ne mogu sada. -Odmah!
Zdravo. -Zdravo. -Možemo li ući? -Svakako.
Izvini. Kejt!
Pogledaj!
Izbrisali su ih.
Daj mi ključ.
Daj mi ključ!
Promijenili su ga. -O čemu pričaš? -Znao si da sam ovde i promijenio si ga.
Kad si bila ovde? -Nisam htjela da vidiš ovu sobu. -U vrtu. Slikala si ga.
Jesam. Pa šta? -Zašto bi to učinila?
Imaš li pojma kroz šta prolazimo?
Kejt, dođi gore.
Dođi gore, odmah!
Idi na posao.
Rekao sam da radim od kuće. -Ne trebaš me provjeravati. -Ne radim to.
Vidjela sam ono što sam vidjela.
Kejt...
Slušaj me. Niko od nas nije svoj trenutno.
Šta to znači? -To znači da nisi vidjela ono što misliš da jesi.
Jesam li te vidjela kako flertuješ sa njom?
Jesam li vidjela to?
Ti si lažov.
Moji roditelji dolaze u London za vikend.
Vjerovatno će navratiti. -Zvao si ih. -Nisam.
Zvao si ih i pitao da paze na mene, kao da sam jebeni ludak.
Šta očekuješ kad imaš takvih u porodici?
Jebemti! -Gdje ćeš?
Zdravo, bebo.
Volim te, bebo.
Mamica te voli.
Mamica će te paziti da nešto ne krene po zlu.
Ništa.
Šta želiš? Reci mi.
Želim otići iz one kuće. -Dobro.
Odmah. -Idemo odmah.
Idem po auto. Zvaćemo agente za nekretnine. Nešto ćemo iznajmiti.
Ovo bi moglo biti to.
Da. Ovo je taj. -Sviđa ti se?
Zašto se ne možemo seliti danas?
Rekao je da treba par dana da se provjeri kreditna sposobnost.
Hajdemo onda u hotel. Biće zabavno.
Imamo dosta troškova.
To su dva dana i ne moramo ih gledati.
Ostaću sa tobom.
Ne govori im gdje idemo.
Ne govori im ništa.
Obećaj.
Obećaj!
Obećavam.
Zašto je ovo sve u zadnji čas?
Vidi... Zar nema neko drugi ko to može uraditi?
Da, dobro.
Vidjeću šta mogu.
Neko iz Mišel Kouri Fondacije. U gradu je. Želi da se nađemo u vezi donacije.
Rekao si da ćeš ostati. -Spominje 500.000 funti.
Znaš li koliko se može sa tim? Trajaće dva sata. Zovi selioce za sutra.
Pismo potvrde.
Molim te ne idi.
Ništa se neće desiti.
Džastine...
Ništa. Idi.
Sutra. U 10. 40 kutija.
Koliko će to koštati? -200 funta.
Dobro. To je u redu.
Ne zaboravite, kada dođete, gornje zvonce.
U redu. Vidimo se sutra.
Hvala. -Ćao.
Jesi li pokušao u uredu u Švicarskoj? -Da. -Otkrivaju ko bi to mogao biti.
Nije ostavio broj?
Zajebi ovo. Idem kući. Zovi me ako saznaš nešto. -Naravno.
O, ne!
Kejt... ona je... Gdje je Bili? Je li vam ga dala?
Ne. Šta se desilo? -Gdje je Džon? -Vani je poslovno.
Gdje je on? Šta je uradila sa...? -Smiri se. -Šta je uradila sa njim? Ne!
Ne! -U redu je! -Nema ga tamo.
Nema ga tamo!
Nije ovde!
Ne! Gdje je...?
Nije ovde! Ne!
Kad ti kreće avion? -Neće do 04:00.
Džon kaže da se i ti seliš. -Da. Nismo mogli ostati.
Ne nakon... -Naravno.
Džon je otišao jutros. Već je u Frankfurtu. Traži smještaj.
Ne mogu naći mačku.
Ako je vidiš, udomi je. Hoćeš li?
Da.
Pustiću te da nastaviš.
Zbogom.
Ovako je mnogo bolje.
Zdravo, Piter.
preveo: adm1r
Preuzeto sa www.titlovi.com