www.titlovi.com
PATNJA
Volim te, Henri.
G. Davles? -Ja sam Henri Davles.
Ja sam pomoćnik g. Remila. Molim vas, uđite.
G. Remil je veoma zahvalan zbog vašeg brzog dolaska.
Nadamo se da niste imali većih neprijatnosti.
Ne, uopšte. Da budem iskren, trebao mi je posao.
Nije baš bilo lako dobiti ovaj posao.
Nadam se da je ovo prvi korak da povratite svoje bogatstvo.
Nadam se i ja. Moja supruga i ja očekujemo dete.
Čestitam, g. Davles. -Hvala.
Vaše prvo? -Da, jeste.
Mogu li da pitam, dečak ili devojčica?
Ne znamo. -Još jedno iznenađenje.
Baš divno.
Ne brinite, g. Davles. Ovaj most je veoma pouzdan.
Žao nam je, broj trenutno nije dostupan.
Ne bih brinuo zbog koje previše, ovde je servis veoma loš.
Divno. Moja žena će da misli da sam je ostavio.
Verujem da će razumeti. -Nisam siguran.
Stigli smo.
Prevod by intoxic...
Veoma divna struktura, nije li? -Kasni 18. vek?
Upravo tako. Jedan mudar savet, g Davles,
G. Remil može da bude prilično zahtevan.
Uradite šta traži i siguran sam da će biti veoma darežljiv u plaćanju.
Nešto za.... -Nema potrebe g. Davles.
Sve je sređeno. -Hvala.
Kada možemo da očekujemo vaš povratak?
To potpuno zavisi od vas, g. Davles.
Prijatan boravak.
Mogu li da vam pomognem? -Ja sam Henri Davles.
Ovde sam zbog procene imanja.
G Remil vas je smestio na severnoj strani kuće, sa pogledom na jezero.
Kada se smestite, pridružićete mu se
na piću pred spavanje u biblioteci.
Ovo će biti vaša soba.
Kupatilo je na drugom kraju hodnika.
Divno, hvala.
Veruje se da je Bah umro od komplikacija operacije oka.
Gnojne infekcije kada je putujući okulist pokušao da
ukloni kataraktu iz njegovih očiju.
Procedura nije uspela i u roku od četiri meseca,
Bah je umro. Najveći svetski kompozitor
odlučio je da se bori sa svojom slepom sudbinom
umesto da je prihvati.
Ponos je bila njegova propast. -'Nisam
'Nisam ponosan, no svejedno sam sretan,
a sreća zaslepljuje, verujem, čak više nego ponos.'
Alekandre Dumas. -Grof Monte Kristo.
Moja žena me naterala da pročitam. -Pametna žena.
Nemate pojma koliko. -G. Davles, pretpostavljam.
Molim vas, zovite me Henri. -Dođite, Henri, pridružite mi se uz vatru.
Nadam se da vaš put nije bio previše neprijatan.
Ne, nikako. -Hoćete li da mi se pridružite
u duhovnoj večeri? -Da, voleo bih.
Hvala. -Hvala, gđo Gejts.
Živeli. -Živeli.
Imate lepu kuću. -Hvala.
Nažalost, ja sam poslednji potomak jedne loze.
Bojim se kad jednom odem, imanje će slediti taj primer.
Nemate porodicu? -Moja pokojna supruga nije bila u stanju da rađa.
Usvajanje je uvek bila više tema za razgovor, nego realnost.
Oprostite ako sam prekoračio svoje granice,
ali bez korisnika, zašto se truditi oko procene?
Radoznalost, pretpostavljam. Čak ni ja ne znam sve o ovom mestu.
Ali opet, možda sam samo hteo društvo.
Onda, za plaćeno društvo.
Za vas, Henri.
Moj staro telo vapi za krevetom.
Slobodno pogledajte okolo, ako želite. Vidimo se ujutru na doručku.
Laku noć, Henri. -Laku noć.
G. Davles. Tavan je veoma opasan noću.
Mogu li da predložim da sačekate jutro? -Naravno.
Laku noć, g. Davles.
Tamo, oko 270 metara, moja majka je sebi izgradila mali
dom udaljen od kuće. Iz milošte smo je smatrali ludom kućicom.
Mala kućica u kojoj je mogla da smiri dnevne nervoze
koju joj je moj otac stvarao. Vidite, moj otac je bio pijanica.
Moja majka je bila metodista.
Moji roditelji su se razveli kada sam imao 15.
Možda je vašu majka držalo nešto. -Možda jeste.
Možda jeste.
Kuća je bila prazna više od dve decenije.
Zbog mog narušenog zdravlja, nisam je video skoro toliko dugo.
Da li biste uradili par slika da podelite sa mnom na večeri?
Da, šta god je potrebno. -Hvala.
Viknite ako vam nešto treba.
Nema šanse.
Nije loše.
Sranje.
Žao mi je što kažem, ali on nije prvi koga smo
pronašli tokom godina. Beskućnici, lutalice,
čak i begunci su tražili azil u našim šumama.
Imanje ove veličine je pogodno za slepe putnike.
Da li ste našli još nešto na telu? Neku identifikaciju?
Ne, nisam gledao. Pravno, nije trebalo da ni dotaknem belešku.
Šta je greh. Tako lako odustati od života.
Možda treba da pozovemo policiju.
Ja ću se pobrinuti za to, g. Davles.
Videću da se telo propisno ukloni. -Ukloni?
Loš izbor reči.
Pristojno sahrani, naravno.
Nadam se da ćete ostati i završiti procenu.
Spreman da vam ponudim veći novčani iznos
kao nadoknadu zbog današnje neprijatnosti.
Ne bi bilo prikladno. -5,000.
Povrh naknade. -To je pozamašna ponuda.
7,000.
G. Remill, mislim da bi trebalo da nađete nekog drugog.
Recite mi, g Davles, šta ćete vašim odlaskom postići?
Etičku pobedu? Moralnu pobedu?
Zato što to sigurno neće pomoći da se brinete o svojoj ženi.
Ili vašem nerođenom detetu. -Otkud znate o mojoj porodici?
Moj vozač i ja smo razgovarali.
Razumem da vam je ovaj posao veoma važan, g. Davles.
Da. Jeste.
Nudim vam mnogo novca.
Dovoljan za podizanje rastuće porodice.
Molim vas, ne dozvolite da glupo šturo rasuđivanje
prevlada vaše.
10,000. Povrh honorara.
Imamo dogovor.
Nadam se da ćete uživati u jagnjetini.
Luda kućica ima neke stvarno interesantne stvari.
Kao ova, na primer.
Da. Nazvali smo ga Henri, slučajno.
Bio je poklon mojoj majci. Donesen iz Kine,
pre skoro 60 godina. -Stvarno lep poklon.
Moja porodica nikada se nije isticala, g Davles.
Mogu li da pogledam? Prelepo.
Imate dobro oko. -Imam dosta prakse.
Kakve prakse? -Nekada sam bio fotograf.
Profesionalno? -Da, više godina.
Imao sam svoj studio u napuštenom skladištu.
Imali smo prljavu vodu i povremeno pacove, ali
nekako sam voleo to mesto. -Šta se promenilo?
To je duga priča.
Imam sve vreme ovoga sveta.
Jednog dana, prelepa brineta se pojavila na vratima.
Nosila je kratak šorts, koža joj je bila predivna.
Iskreno, bila je najlepša žena koju sam ikada video.
Pitala me je mogu li da uradim nekoliko snimaka njenog profila.
Htela je da bude glumica u Holivudu.
Nikada u životu nisam slikao profil. Ali slagao sam je i
rekao sa osmehom, naravno da mogu. Tragično,
Tragično, ta mlada dama nije uspela u Holivudu. -Zašto?
Zato što sam je oženio tri meseca kasnije.
Godinu dana Posle sklapanja braka, moj posao ne uspeva.
Tržište je utanjilo. Moj tast mi je pomogao,
ponudio mi je ovaj posao. Stabilna plata, dobre beneficije,
a želeli smo da zasnujemo porodicu, Tako da nisam mogao da odbijem.
Zatvorio sam studio, prodao svu opremu i to je to.
Kako lako izdamo stvari koje volimo.
Dovoljno je priča o uspomenama za jednu noć.
Sada se odmorite, g. Davles.
Imam nešto specijalno da vam pokažem ujutru.
Radujem se tome.
Laku noć, Henri. -Takođe.
Žao nam je, broj trenutno nije dostupan.
Sranje.
Dobro jutro. -Kafa.
Hvala. Veliki poslužavnik za malu šolju.
Mogu li vam doneti nešto drugo? -Ne, gospođo.
Nešto vam je na umu?
Imate li konje u toj štali? -Ne, već odavno.
Nikad nisam imao previše koristi od njih. A za uzvrat,
ni oni nikada nisu imali od mene. Hoćemo li?
Ova farma je u našoj porodici generacijama.
Vekovi istorije su pod našim nogama.
Nekada, glavna kuća je bila gostionica.
Krevet i doručak za putnike koji su išli na sever u planine.
Mnoge noći sam zamišljao sve duše koje su ovde prošle.
Svaka sa svojom sopstvenom pričom.
Evo nas.
Tražio sam te.
Recite da njihova lepota nije apsolutno nesporna.
Ovo je neverovatno.
Svaki deo je obrađen od nule.
10.000 sati rada da se napravi. -Vaše delo?
Ne. Nemam toliko strpljenja.
To je delo mog oca. -Neverovatno.
Da li je još uvek u funkciji? -Naravno.
Iako se ne bih se usudio da ih stavim vani na stare šine.
Ne mogu da shvatim da većina ljudi
svetske lepote uzima zdravo za gotovo.
Provedeno je vreme u zalaganju,
projektovanju, stvarajući sve ovo.
Ove predmete u prostoru.
Nepotrebno je reći da je moja bogobojažljiva odgovornost
da sačuvam tu lepotu i kada je potrebno,
da je s vremena na vreme malo ispoliram.
To su umetnička dela, g. Remill, nema sumnje.
Ali biću iskren, kada je u pitanju njihova vrednost,
ne znam odakle bih počeo. -To je bar lako, Henri.
Neprocenjiva. -Da.
Pravo ćete naći stepenice levo koje vode do garaže skladišta.
Između, kod mašinske radionice,
naći ćete dosta posla da vam ispuni dan.
Henri.
Ima li koga?
Sranje.
Šta nije u redu?
Beži.
G. Davles. Samo reč dve.
Ko je to bio? -Morate da se smirite, gospodine.
Ne govorite da se smirim. Jeste li videli?
Napadnut sam na vašem posedu, razumete?
Da li mi to pretite?
Moram da znam šta se dešava. Odmah! -U šoku ste, Henri.
Pretrpeli ste oštar udarac u glavu
i pretpostavljam da ste žrtva potresa mozga.
Niste mi odgovorili. -Sačekajte trenutak, g. Davles.
Smirite živce. A kada to uradite,
nađimo se u kuhinji da razgovaramo na civilizovan način.
U međuvremenu, pronaći ću gđu. Gejts da se pobrine za vašu ranu.
Uzeli ste previše slobode kod mod gostoprimstva, g. Davles.
Ima nešto u tom ambaru. -Mršavi stvor
koji je rastrgao nesrećnu kokošku. Da li je to tačno?
Videli ste šta je ostalo od te ptice. -Video sam samo trule ostatke
odbegle životinje sa farme. Ništa više.
Govorim vam istinu. -Gledajte to mojim očima.
Našao sam vas u štali, samog,
krvave glave i razbijenog fotoaparata i praznu čašu viskija na tremu.
Možete li bar da uvažite moje viđenje? -Shvatam kako izgleda.
Šta vas stvarno muči, g. Davles?
U vašim je očima. Nešto dublje.
Nešto lično. -Samo se trudim da radim svoj posao i to je sve.
Ovde ste da obavite svoj posao, Henri.
Onaj koji meni mnogo znači.
Mogu li da računam na vas?
Da. -Dobro.
Verovao sam da ćete povratiti volju. Osim toga,
jako volim vaše društvo. Lepo se odmorite.
Videćemo se ujutru.
Salena?
Ne možeš biti ovde.
Moja žena. Molim te.
Ne, ne radim ovo.
Mogu li?
Ne znam šta se dešava ovde.
Nisam siguran da znam na šta mislite.
Kažete da ne osećate nešto...
Zlo?
Ništa?
Odrasla sam u ustanovi za beskućnike, g Davles.
Popravnoj školi za tinejdžerke.
Po društvenim standardima, bili smo klasifikovani kao...
nepoželjni.
Ali za seksualne apetite ljudi s dubokim džepom
bili smo sasvim suprotno. Kada smo sazreli i izgubili
detinjastu privlačnost, postali smo nešto drugo.
Za jednokratnu upotrebu.
Da odgovorim na vaše pitanje, g. Davles,
zlo sam osetila mnogo puta.
Ali nikada u ovom mestu.
Ima li koga?
G. Remill?
Ko si ti?
Ja sam ti.
Sranje.
Henri? Henri, jesi li to ti?
Zdravo, Rebeka.
Gde si bio?
Radim.
Zvala sam te. Brinula sam se.
Ovde nisam dostupan.
Zvučiš umorno.
Jesam.
Da li si sa njom?
Moram da idem.
Volim te, Henri.
Uspavali ste se, g. Davles. -Nisam se osećao dobro, oprostite.
Da li nas napuštate? -Potreban sam supruzi kući.
To je sve? -Moram da budem kući.
Mislio sam da smo se dogovorili, g Davles. -Možete da zadržite novac.
Hajde da izmenimo naš dogovor.
Ne mogu da podnesem da se završi na lošim uslovima.
Jasno je da ste uporni u svojoj odluci, ali moj vozač
neće biti dostupan do jutra. Dakle, ovo je moj kompromis.
Ako ćete raditi tokom noći kako bi nadoknadili zbog dnevnog odmora,
gledaću da vam u potpunosti to pokrijem.
Cenim vašu ponudu, g Remill, zaista.
Ali ne mogu da završim ovaj posao za jednu noć.
Nema nikakvih problema, g. Davles. Uvek će se naći neko drugi.
Još jedna noć. Puna isplata.
I odlazim u zoru. -Nema problema, g Davles.
Naći ćete štalu četristo metara južno od glavne kuće,
tik pored starog ribnjaka.
Oprosti, Isuse. Nisam htela da je povredim.
To je njen, a ne moj. Obećavam da ću biti dobro.
Ima li koga?
Molim te, Isuse.
Samo želim da idem kući.
Ja sam Henri. Kako se zoveš?
Zašto se moliš?
Ima li nekoga tamo?
Stani!
Izvini, nisam hteo da te uplašim.
Hoćeš li da skineš to?
Molim te. Samo želim da razgovaram sa tobom.
Mogu li ja da skinem?
Ko ti je to uradio?
Moramo da te odvedemo odavde. Pomoći ćemo ti.
Gde si otišao?
Prokletstvo.
Šta je to bilo?
Sranje.
Probudio si se.
Sve je u redu, prijatelju. -Ko si ti?
Zovem se Ahmad. Našao sam te bez svesti u blizini šume.
Nadam se da ne smeta, očistio sam ti rane.
Kako si dospeo ovde? -Postavio bih ti isto pitanje, prijatelju.
Ti si begunac.
Mislio sam da sam pobegao. Ali daleko sam od slobode.
Šta si uradio? -Uzeo sam ono što nije moje.
Neću da te povredim. Sedi, molim te.
Jesi li gladan?
Polako, prijatelju. Meso je jako.
Biće ti muka ako brzo jedeš.
Hvala ti za ovo. -Zadovoljstvo je moje.
Moram priznati, odavno nisam delio obrok.
Bojim se da samoća rađa ludilo.
Da si hteo da me ubiješ, ne bi me prvo nahranio.
Zavisiti od stepena mog ludila.
Šalim se s tobom, prijatelju.
Odakle si?
Jesi li čuo to? -Naravno da jesam.
Čujem stvari. Video sam svašta što nema nikakvog smisla.
Bojim se da su ove stvari sasvim realne.
Preko dana me prate, a kada spavam su noćne more.
Šta su oni? -Ne znam.
Ali izgleda da ih vatra drži podalje.
U mojoj religiji, kada si veoma mlad,
uče nas o Džini. Da li ti je to poznato?
Samo po piću. -Ja sam musliman.
Nije piće. Džini su mračna bića stvorena od Alaha.
Pričaš o demonima. -Nisu demoni.
A nisu ni ljudska bića. Oni su izopačena stvorenja
uhvaćena između svetova. Žive u senci, zauvek lutaju,
sve do njihovog Sudnjeg dana.
Možda si bio ovde predugo.
Može biti.
Ali da te pitam nešto, prijatelju.
Imaš li bolju teoriju?
Budi blizu vatre, prijatelju.
Kako pada tama, njihovo nestrpljenje raste.
Planiram da krenem u zoru.
Hoćeš li sa mnom?
Idemo odavde. -Biću brz, prijatelju.
Do tada, neka bude što veći plamen.
Šta to radiš? -Ne mrdaj!
Molim te, ne mrdaj!
Šta to radiš? Znam te.
Bio si ovde ranije. -Ne znam o čemu pričaš.
Pratili su te dovde. Doveo si ih meni.
Jedan si od njih. -Od kojih njih?
Džina. -To je ludost...
Ovde su.
Ako treba da umrem, povešću te sa sobom. Kunem ti se.
Nisam jedan od njih. Nahranio si me.
Lečio mi rane. Ja sam ljudsko biće od krvi i mesa, kao i ti.
Ne laži me! -Ne lažem.
Čuo si me.
Prijatelj sam ti. Ahmade, molim te.
Oprosti mi.
Stvarno mi je žao.
Moramo da bežimo.
Šta to radiš!
Ahmad, šta se dešava?
Ahmed, šta ti je?
Moramo odavde. Moramo odmah odavde.
Beži! -Ne, zaboga, ideš sa mnom.
Hajde. Hajde, ustani!
Beži odavde. -Hajde!
Idi sam, prijatelju. Odmah!
Remill?
Završio sam sa tvojim sranjem!
Našao sam telo koje si bacio! I gđu Gejts.
Kurvin sine.
Prokletstvo, Remill, pogledaj me u lice.
Od sve muzike koja postoji,
ova je nesumnjivo najžalosnija.
Slažeš li se?
Izvinjavam se zbog toga.
Bila je to čista samoodbrana, budi uveren.
Da li je ovo pakao?
Ne, g. Davles. Ovo svakako nije.
Zašto si ubio gđu Gejts? -Ubio?
Sramota, g. Davles, ja nisam ubica. Ona je oslobođena.
Ona je mrtva.
To je bilo nepristojno, g. Davles.
Zašto sam ovde? -Da proceniš moje imanje, naravno.
Sranje.
Imaš posetioca, g. Davles.
Posetilac? -Šta oko toga nije jasno?
Ko?
Pogledaj sam.
Rebeka?
Kako si dospela ovde?
Isto kao i ti.
Ne razumem.
Moramo da idemo, Rebeka, Moramo odmah da idemo.
Kako je ona?
Ko?
Laži samo više nanose bol, Henri.
O, ne.
Rebeka, šta se desilo?
Znala sam od početka i pokušavala da ubedim sebe
da mi ti to ne bi uradio.
Nama. Našoj devojčici.
Držala sam to u sebi.
Bol i razočarenje.
Mislila sam da ću biti jaka.
Ali nisam bila dovoljno jaka za oboje.
Šta to radiš? Rebeka, spusti pušku.
Umrla je u meni, Henri. Bila sam trudna sa našim mrtvim detetom
dok si ti spavao sa tom ženom.
Tom kurvom!
Rebeka, molim te.
Volela sam te.
Volela sam nju.
Zaista te volim.
Od trenutka kada sam te prvi put video, uvek sam te voleo.
Doveo si je u naš dom, Henri. U našu spavaću sobu.
U naš krevet!
Znam. To je bila greška, užasna greška. I završio sam s tim.
Gotovo je? -Da, gotovo je.
Kunem se.
Tako je, dušo, spusti pušku.
Moramo da te odvedemo u bolnicu.
'Ljubav je seme svake vrline '
'i svakog greha koji podleže kaznama.'
Nemoj...
Volim te, Henri.
Oprosti mi.
Mnoge noći sam zamišljao sve te duše koje su prošle ovde.
Svaka sa svojom sopstvenom pričom.
Oni su izopačena stvorenja uhvaćena između svetova. Žive
Žive u senci, zauvek lutaju, sve do njihovog Sudnjeg dana.
Ali ne mogu da završim ovaj posao za jednu noć.
Nema nikakvih problema, g. Davles. Uvek će se naći neko drugi.
Rebeka? Kako si dospela ovde?
Isto kao i ti.
Jesmo li mrtvi?
Da, Henri.
Oprosti mi.
Nikad nisam hteo da te povredim.
Bio sam usamljen.
I bio sam slab.
Tako mi je žao.
Slomio si mi srce. Ali dovela sam nas ovde.
Šta mogu da uradim?
Moraš da se pokaješ. Kao što ću i ja.
Kako?
Čeka te.
Lepo je što si mi se pridružio, g. Davles.
Kakvo je ovo mesto?
I tako je stvorio mesto pročišćenja.
Zemlju privremenih muka
za one koji još uvek nisu dostojni.
Mesto gde će izjelice da gladuju,
gde će zavidni da oslepe,
gde se lenji nikada neće odmoriti,
gde će ponosni služiti,
gde će pohlepni biti okovani,
gde će gnevni tugovati,
i gde će pohotni goreti.
Ponosan sam na tebe, g. Davles.
Bolji si nego ikada ranije.
Kako to misliš ranije? -Zar se ne sećaš?
Mnogo puta si podbacio.
Šta si ti? -Zar to nije potpuno jasno?
Ja sam nadzornik ove zemlje i čuvar procesa.
Moja uloga je prilično jednostavna,
da pročistim.
Šta treba da uradim?
Plamen će suditi pohotnoj duši. I ako se pokaže dostojnom,
duh će se uzdići.
Ako ne?
Ovo je ludilo.
Ne postoji alternativa za pokajanje.
Pohotna duša mora da pređe plamen.
Ne mogu. -Moraš!
Neću nju da ostavim! Ne opet.
Ona je jedna od patnje.
Još uvek nije njeno vreme.
Onda ću da čekam. Koliko god je potrebno.
Ovo je tvoja poslednja prilika za spasenje.
Odbij i bićeš proklet.
Onda ću biti proklet.
I hoćeš.
Henri. Pređi vatru.
Pokaj se. Volim te.
To je to, g. Davles. Uđi u plamen.
Postani pokajnik.
G. Remill može da bude prilično zahtevan.
Uradite šta traži i siguran sam da će biti veoma darežljiv u plaćanju.
Mogu li da vam pomognem? G. Remil vas je smestio na severnoj
strani kuće, sa pogledom na jezero. Kada se smestite, pridružićete mu se
na piću pred spavanje u biblioteci.
Gospođo.
Vaša soba.
.: Prevod by intoxic:.
Preuzeto sa www.titlovi.com