www.titlovi.com
Pole, gde su ti čokoladne kuglice? -Frižider mi se pokvario.
Pola proizvoda je propalo... Juče sam nabavio novi.
Ovaj ti dobro odrađuje posao. -Barem radi.
Eni neće biti srećna. -Pa, kako je Eni?
Trudna je. -Čestitam.
Ne skačeš od sreće, koliko vidim? -Mislio sam...
Nije zbog toga. Pogledaj me, ja nisam baš za očinsku ulogu.
Nemam blage veze o gajenju dece.
Jebi ga, isto tako sam se osećao kada sam dobio prvo dete. To je...
Veliki korak u čovekovom životu. Znaš...
Davno sam se zakleo da neću biti kao moj otac. I sada, evo me...
Dajem ti isti savet koji je on meni dao. -Paklicu plavog marlboroa.
Izvini, zar ne vidiš da nas prekidaš usred konverzacije? -Žao mi je.
Mislio sam da je ovo prodavnica.
TRI GODINE KASNIJE Stiven? Stiven Rej?
Da? -Moramo se naći.
Kako si me našao? -Veruješ li u sudbinu Stivene?
Nikad nisam mnogo ni razmišljao o tome, ali počinjem polako...
Dobro... -Razlog zbog kog sam želeo da se upoznamo...
Verujem da je nama dvojici bilo suđeno da se upoznamo.
I da je ova konverzacija, koju upravo vodimo, bila suđena.
Bez obzira na jučerašnja dešavanja. Opet bi ovde sedeli i razgovarali.
Šta pričaš? Prosipaš mi usrane fore Sigmunda Frojda?
To su zapravo reči Elizabet Kubler Ros. -Nikad čuo jebote.
Zbog toga si me zvao? Zašto ti treba čovek s ovako posebnim veštinama?
Odakle želiš da počnem? -Recimo da te upucam sada?
Sada? Ne bi uspelo. To je protiv pravila.
Pravila? -To se mora desiti kada najmanje očekujem.
U redu, ako te upucam... Ovog momenta, bez upozorenja...
Da li bi očekivao to? -Imaš pravo... ipak, ne bi uspelo.
Da bi uspelo... ne smem želeti da umrem.
Trenutno, želim da umrem. Da nije tako, sada ne bih ni pričao s tobom.
Dakle... već si ranije platio nekome da te ubije?
To je bio primarni cilj... ali je rezultat očigledno polovičan.
Dobro, zašto se sam ne ubiješ?
Zar ti moje lice ne govori suprotno?
Već sam prošao kroz razne pokušaje samoubistva...
Onda mi je ova teorija pala na pamet. -Teorija? -Da.
Stvarno? I tvoj poslednji pokušaj
je skok sa zgrade? -Otprilike. To i nije neki plan.
Zašto o tome nisi ranije razmišljao? -Bojim se visine.
Zbog vrtoglavice, valjda se tako kaže. Sve se vrti oko mene.
Sigurno želiš da prođeš kroz ovo? To je tvoj izbor...
Ako ne želiš... ljudi izvršavaju samoubistvo svakodnevno...
Obično kad ne uspeju, to je zato što to zapravo i nisu želeli.
Obično... to rade da bi privukli pažnju.
Iz očajničkog vapaja za pomoć.
Ovo je mnogo komplikovanije. -Misliš?
Ako se zajebavaš sa mnom... igraš igrice...
Prosuću ti mozak, i te brige te neće moriti.
Vidi... ako ti kažem, obećaj da mi se nećeš smejati. -Već mi smeh navire.
Prošle godine sam skočio s Hamber mosta u Londonu.
Tu je preko dvesta ljudi uspešno izvršilo samoubistvo.
Ja sam jedan, od pet preživelih. Ovo je... rana od pištolja...
Gledaj... vidiš i sam. Ja sam kao Kain...
Ovo je izvan moje kontrole. -Kažeš mi da ne možeš umreti?
Ovo je kletva.
To je sve?
Kada bih trebao da te ubijem? -Kada ne budem želeo da umrem.
A kako ću ja do moga znati kad je to? -Dao sam ti dobru lovu Stivene.
Budi kreativan.
Zadovoljstvo je poslovati s vama g. Vels. -Persifal, zovi me Persifal.
Šta želite da naručite? -Kafu... crnu kao noć.
Šta je? -Imaš posliće sa strane. Dopunjuješ honorar.
Trebala mi je lova. -Prvo ti treba moj pristanak pre delovanja Stivene.
Pre svega! -To je lako zarađena lova.
Od tebe dobijam samo crkavicu. -Ne radimo baš za crkavicu Stivene.
Frenk Duboa. Je li mrtav ili nije?
Nešto je iskrslo. Došlo je do incidenta.
Gospodine, to je 12.95 dolara. -Stanite preko puta ulice.
Neće vam smetati ako ovde izađete? -Naravno da hoće, preko puta ulice.
Možete pešaka do tamo. -Ne mogu, pređi preko puta. Tamo s leve strane.
Samo mi plati i izađi. -Mogu da uđem? -Da, samo da on plati, u redu?
Platiću kada me prevezete preko puta. -Gospodine, samo mi otežavate posao.
U tri lepe!
Onesvestio si se? -Konvulzivni napad.
I dalje se boriš da pređeš ulicu. A što se tiče našeg starog prijatelja?
Frenka? -To će biti obavljeno.
Probudio si se. Kako se osećaš?
U vozu si tri puta upucan. Sećaš li se?
Ovo je možda bila sreća u nesreći. Dok smo vadili jedan od metaka,
našli smo tumor veličine golf loptice veoma blizu kičmenog stuba.
Uklonili smo ga bez ikakvih komplikacija. Nije bio maligni...
Da je se uvećao... proveo bi ceo život u kolicima. Ili bi umro.
Svo ostalo izgleda tip-top. Ove rane nisu opasne po život.
Nema značajnog oštećenja unutrašnjih organa, arterije nisu oštećenje.
Nismo uspeli jedan metak da ti izvadimo.
Možda ćeš imati problema sa obezbeđenjem na aerodromu.
Tri metka. Imaš sreće što si ostao živ.
Iako cenim tvoj napor... rekao sam ti koji su uslovi.
I dalje mi ne veruješ?
Posle ovoga zaslužuješ kredit. To je svakako ambiciozna
teorija koju imaš... I dalje je smešno, ali je ostvarivo.
Video si kada sam pao na taksi. Sećaš se ona 3 metka koja mi sruči u nedra?
Ljudi skaču sa zgrada i budu upucani. Čuo sam bolje bajke o preživljavanju.
Ovo je kletva, znam da jeste. -U redu...
Recimo da je kletva. -Jeste. -Nije... ali recimo da jeste.
Kako ćemo je skinuti? -Ne znam. -Ma daj...
Očigledno je da imaš izrazito bujnu maštu. Izgledaš kao da sve znaš.
A za ovo nemaš ideju? Reci mi šta treba da uradim?
U redu, vukodlak... Vukodlak će umreti od srebrnog metka.
Vampiri su slabi na beli luk! Supermen na kriptonit. -Ovo nije strip.
Samo sam iskren. -Snishodljiv si.
Ne, pokušavam da shvatim sa koje si planete. Jer s moje tačke gledišta
tvoja je više nalik jebenoj Normi Desmond. -Znam da zvuči nestvarno...
Ne postoji drugo objašnjenje za to. -Ne mora ga biti, sranja se dešavaju.
Utuvi to u tvoju jebenu glavu. Ne postoji sudbina, ni karma.
A svakako ne postoji... kletva. -Ne znam kako drugačije da ti dokažem.
Mislio sam da ovo dovoljno govori nakon svih dešavanja. -Dosta!
Prestani s igricama. U redu?
Obojica smo odrasli ljudi. Činjenica je da sam uprskao.
U vozu sam malo požurio. Nisam bio najprecizniji, iako obično jesam.
Koliko puta si ovo radio ranije?
Dakle... da bi ovo uspelo... Moraš biti srećan kada te ubijem?
Ne baš tako... tipa da budem raspoložen.
Kada zaista želim da živim. -Ali rekao si mi suprotno.
Želiš da umreš, zar ne? To je problem, jer ovo čini neostvarivim.
Nisam rekao da će biti lako. Zato sam te toliko i platio.
Vidi... pokušaj da me upoznaš. Saznaj šta me motiviše.
Šta volim i ne volim... pokušaj smisliti nešto što me usrećuje.
Ovo nije jebena fondacija želja! Ja ubijam ljude. -Tražio si predlog.
Ti nisi drugačiji od ostalih.
Kada ti budem sasuo metak u čelenku, delovaće kao i na ostalima.
"Iz tvojih usta u Božje uši."
Vidimo se kad se vidimo.
Kako se osećaš?
Imaš sreće što si ostao živ.
Dokle? -Do tamo.
Preko puta.
Koji je zonfa s ovom gajbom. Nisi mogao izabrati nešto mirnije?
Bio sam vezan za postelju više od pola meseca. Jeo bolničku hranu...
Gledao usrani program, oprosti mi što sam želeo da izađem iz gajbe.
Boli li te? -Šta, ova rupa u vugli gde je nekad oko bilo?
Kakav je osećaj nakon pokušaja samoubistva? -Ne želiš da znaš.
Da se nisi okrenuo, prosvirao bih ti metak kroz glavu.
Sada bi verovatno bio u mrtvačnici zavezan u kesi. -Verovatno...
Neko počinje da veruje. -Slučajnost. -Nije slučajnost.
Sve se ovo dešava s nekim razlogom.
Možda ja nisam tip za ovaj posao, stvarno ne znam.
U zadnje vreme nisam sav svoj. -Od stotinu taksija u ovom gradu...
Ja sam pao na tvoj. Odradićeš ti po'so kako treba.
Hvala. Jedeš štraus s ukusom jafe?
Da, zašto? Šta fali štrausu s ukusom jafe? Volim slatko.
Izvrstan je.
Reci mi. Zašto želiš da se ubiješ? Roditelji te nisu mnogo voleli?
Ovo nema nikakve veze s tim. -Baš suprotno od toga.
Kako očekuješ da ti pomognem, kad mi ne daješ potrebne informacije?
Mislim... rekao si da te ubijem kada to najmanje očekuješ.
Pokušao sam i nije uspelo. Što je očigledno. Budimo kreativni.
Ne želim da razmišljam o tome. -Kada si zadnji put bio srećan?
Srećan? -Da. Većinu vremena kada se ne osećaš se kao suicidalni manijak.
Ne želim razmišljati o tome, postajem depresivan. -Malo je kasno za to?
Neuzvraćena ljubav?
Uzvrpoljio si se? To je to. Izgubio si nekog voljenog?
Bravo Stivene. Da nisi bio psihijatar pre nego što si postao ubica?
Trebao bi da imaš svoj sopstveni šou. -Nisam ja čovek za to.
Dobro, uradio si domaći zadatak. Bar nisam proćerdao kintu.
Kako se zvala? Ma daj, kako se zvala?
Kris. -Lepo ime, sviđa mi se.
Zvuči jebozovno. Kakva je bila?
Reci bar nešto, kako je izgledala? -180 centimetara.
Lep osmeh... i veliku kitu. -Jesi rekao veliku kitu?
Da. -Bila je tranvestit? -Nije. Već običan muškarac.
Ti si pešovan? -Ja sam peder. -I... ti jebeš likove.
Bože! Mislio sam, ma znaš...
To je dobro za tebe. Sve dok misliš...
Da je ispravno... I da si srećan... i drugi likovi...
Mislim da bi trebao da prestaneš. -U redu. Pa, šta se desilo?
Hoćeš da te ubijem ili ne, gukni?
Ubijen je.
Ti si ga ubio? -Ne, ja nisam kao ti. -Ne, nisi kao ja.
"To je jasno kao dan." To je to, skontao sam.
Imam ideju. -Ideju? Hajde, ubija me neizvesnost, nestrpljiv sam.
Pre nego što ti kažem, shvati da je ovo samo gomila gluposti, jasno?
Kristalno. -Dobro. Jesi pomislio o zabavljanju?
I ja sam čovek... Prijala bi mi neka šema.
Ali, zabavljanje... Izgraditi odnos, iziskuje dosta vremena.
Iskreno, ne planiram toliko da poživim.
Ne pričam o običnoj vezi. Niti držanju za rukice.
Pričam o karanju. -Stivene, pogledaj me.
Izgledam kao pirat. Ko bi želeo... da ima seksualni odnos sa mnom.
"Ovo ti je ribnjak. Sigurno okolo pliva bezbroj pešovana poput tebe."
Možda čak i u ovom baru. Šta je?
Šta sam pogrešno rekao?
Šta ćete popiti? -Daj mi pivo. I vidi šta on pije.
Prljavi martini. Ekstremno prljav. Hvala na piću.
I drugi put. Kako se zoveš?
Kim. -Kim...
Imam prijatelja koji umire od želje da te upozna. -Stvarno, gde je on?
Mnogo dobar tip. Ali je pomalo stidljiv.
Zove se Persifal. -Nije baš moj tip.
Ali ti si pešovan? -Da, pa? -Imaš kitu?
Izvini? -Imaš kitu. Šta ti još treba?
Vidi... treba mu dobra karačina. -Zajebavaš me?
Znam da nije neka roba. -Odakle ti pravo? -Platiću ti.
Poremećen si. -300, 500 dolara ako pristaneš.
O, moj Bože.
Platio sam ti da mene ubiješ, a ne nevine ljude. -Ne ostavljam svedoke.
Gde je on? -Zakopao sam ga.
Bio je dobar dečko.
Čak ga i ne poznaješ! -Nije zaslužio da umre.
Šta sam trebao uraditi? Profesionalac sam, nema grešaka.
Sasuo si mu metak pravo u lice. A mene si gušio s jastukom.
Osećam krivicu što sam ti razneo oko. U redu?
Nisam te hteo unakaziti više od sadašnjeg stanja.
Bio je dobar dečko. Nije mu smetalo moje lice, svideo sam mu se
takav kakav sam. Osećao sam se dobro uz njega. -Zato je i plaćen.
Šta kažeš? -Platio sam mu da ima seks sa tobom!
Ma daj. Stvarno ćeš se raspekmeziti?
Idem kući, zovi me kad se isplačeš. -Ovo nije jebena igra Stivene.
Zovem se Stiven. -Drago mi je što sam te upoznala Stivene.
Nećeš mi reći svoje ime? -Nisi me ni pitao, zovem se Džesika.
Viđam te ovde ponekad. Uvek si sam.
Čime se baviš? -Ja ubijam ljude.
Isplati li se to?
Jesi dobar u tome? -U zadnje vreme i nisam.
Ništa nisam povalio već dugo vremena.
Obećavaš da ćeš me dobro karati?
Moram te pitati... za taj povez preko oka. -Pitaj?
Furaš ga kao modni trend... -Imao sam nesreću. -Šta se desilo?
Sapleo sam se, pao i izgubio oko. -Sranje.
Sigurno si gadno pao. -Da, pretpostavljam da jesam.
Izvini, nije mi namera da buljim. -Ma ništa, još se privikavam na to.
Nisam sebe zamišljao kao Jednookog Džeka. -Ne brini, lepo izgledaš.
Ovo ćepi je na moj račun. -Hvala.
Ti si Bred, zar ne? -Da. -Iz ovog si kraja?
Hajde. Karaj me. Jebi me krvnički. Hajde.
Prestani, prestani, prestani.
Prestani, molim te. -Šta ti je bre? -Skidaj se s mene!
Šta sam uradio? -Pokušao si me udaviti. -Šta? -Drkadžijo!
Žao mi je. -Koji ti je... odjebi bre!
Žao mi je. Mislio sam uživaš u tome! Hej!
Hoću da skineš farke i zatvoriš oči.
Brede? Šta to radiš? Šta ti zamišljaš...
Misliš da je ovakav život prikladan? -Jebeni pederi, muka mi je od vas.
Možda ne znaš ko smo mi... ali mi znamo ko si ti.
Ako pomisliš da nas prijaviš policiji. Molićeš nas da te ubijemo.
Ovo se dešava kad ideš okolo i dudlaš kobaje. Razmisli o tome...
Šta? Čekajte, pederčina ima nešto da kaže. Hajde, gukni 'tico.
Vas trojica pedera... možete mi ga podudlati.
Halo? -Zaboravio sam ključ, možete li mi otvoriti?
Ko je to? -Frenk Duboa, iz stana broj deset.
'Alo? Ko je to?
Imate li predstavu koliko je sati? -Tatice?
Čuješ li to? "Čujem kako razmišljaš."
Je li sve u redu? -Ne mogu se više ovim baviti.
Čime? -Znaš ti dobro.
Ceo život ubijaš ljude i odjednom ne možeš?
Zašto je Frenk Duboa i dalje živ?
Nešto... nešto mi se dešava druže.
Osećam... osećam se drugačije.
Nije tako dečače... Mogu da vidim kroz tebe.
Poznajem te bolje, nego što ti sebe znaš. Laganje je kontraproduktivno.
Ti ništa ne osećaš. -Ovo je drugačije.
Nije. -Drugačije je.
Osećam stvari koje nisam osećao dugo vremena. -Na primer?
Mislim da nisam više sposoban ovo raditi.
Ubij pederčinu... i nastavi dalje.
Zašto povređuješ ljude? -Ne znam.
Radiš to zbog ličnog dobra?
To nikad neću shvatiti.
Zašto ljudi jedni drugima rade tako užasne stvari.
Zašto postoji toliko mržnje i besa u ovom svetu?
Sećaš li se svog rođenja? Prvih reči?
Prvih koraka? -Naravno da ne, toga se niko ne seća.
Moja prva uspomena je vezana za mog oca.
Kad mi je razbio glavu o stakleni stočić s šoljicama kafe.
Pedeset šavova.
To je najbolji prikaz osećanja koja je neko ispoljio prema meni.
Sve dok Eni nije došla. -Tvoja žena?
Gde je ona?
Zbog toga se ovim baviš? -Vratiću se na to.
Znaš, ta prva uspomena...
To se nije tako dogodilo.
Takvu sam sliku stvorio s vremenom. Zamišljao sam kako uzimam...
Komad stakla. I režem mu grkljan s njim.
Gledajući ga kako je iskrvario do smrti.
Tada nisam imao više od... četiri ili pet godina.
Ta misao mi je prolazila kroz glavu. Te misli...
Deca imaju. A ne ova.
Dakle, odakle je sve ovo krenulo. Ne znam, ne sećam se svog rođenja.
Ne sećam se prvih... reči, prvih koraka.
Ne sećam se kada je sve to... počelo, ali...
Ali kao da sam oduvek to imao u sebi.
Isti sam kao i likovi koji su ti to uradili.
Pet na jednog. To nije pošteno.
Iz ovog si kraja? -Samo sam u prolazu.
Na odmoru? -Na poslovnom putu.
Na poslovnom putu. -Stvarno, čime se baviš? -Ja sam trgovački putnik.
Prodajem životno osiguranje. -Stvarno? Ostaješ na duže vremena?
Ne, idem ujutru. -Šteta. -Odseo sam u Grand Rojalu. -To je dobar hotel.
Jeste. -Sigurno ti posao cveta.
Tu i tamo. U zadnje vreme slabo ide. -Šteta.
Siguran sam da ću se ubrzo vratiti na stare staze.
Ovo je na moj račun. -Kada završavaš s poslom?
Želiš s ugašenim svetlima? -Volim tamu.
Koja je fora s ovim novinama? Živiš kao ker ili šta već?
Šta to radiš?
Začepi, ili sledeći ide u glavu. Razumeš?
Jebote!
Sranje! Jebote!
Pozovi... tri džentlmena koja su pre neku noć prebili mog prijatelja.
Ne znam o čemu pričaš. -Ne znaš o čemu pričam jebote?
U tri lepe. -Dajem ti 10 sekundi Brede.
Pre nego što pozovem sve kontakte u fonu i ubijem ih.
Imaš 10 sekundi Brede. Nazovi ih. -Zvao sam ih, dolaze.
Sranje. -Dakle, tako funkcionišete?
Za koliko stižu? -Ne znam. -Kad već pričamo o đavolu.
Šta radiš na podu? -Nešto nije u redu.
Jebote.
Molim te, molim te... -Skidaj gaće!
Šta? -Bolje da ne pitam dvaput. -U redu.
Sve skidaj! -Molim te... nemoj me terati na ovo.
Ništa te ja ne teram. -Šta?
Jebote! Ne! Sranje! Sranje!
Ma daj, samo ogrebotina. -Sranje! -Vidi, propustio sam ovde.
Sranje! U tri lepe! Sranje!
Sve ti jebem. -Zašto toliko mrziš pešovane?
Jesi pobožan čovek? Hej, Brede? Jesi fanatik?
Dobijao si previše pažnje? Od tvog ujke?
Možda je u meni problem, nemam pojma. Možda sam nesposoban da to razumem.
Mene boli uvo da li si gej ili nisi, crn ili beo.
Ili ljubičasti... ja sve ubijam. -Molim te!
Samo me ubij jebote!
Neću, suviše je lako. Daću ti fore da razmisliš o svemu Brede.
Da vidim da li ćeš se opametiti. U slučaju osvete...
Ili pričanju drugima o ovome. Vratiću se i ubiti te.
Razvedri se Brede. Ovo su dobre vesti za tebe. Imaš sreće što si živ.
E do moga.
Samo se šalim.
Dakle, ovo je tvoja gajba?
Ti si naslikao ove slike? -Jesam.
Znači, ovim se baviš? Ti si slikar? -Pokušavam da budem.
Zarađuješ li na ovome? -Tu i tamo.
Izložim ih ponekad u galeriji, ako se nekome neka svidi, on je kupi.
Radiš na nečemu novom? -Da.
To je lice. -Hvala, nastojim da to i bude.
Imaš li ime za nju? -Kristofer.
Dobro.
Ne brini, nisam sve ubio.
Šta si mu uradio? -Recimo... da je sada drugi čovek.
Šta?
Ti si mi dao njegovu adresu. -Da, pa? -Pa!
Šta si očekivao da će biti?
Reci mi nešto, iskreno. Duboko u sebi...
Želeo si da ga ubijem, zar ne? Zar nije tako?
Hoćeš razbiti prozor ili nešto drugo. Jer mi je muka od ovih jakih mirisa.
I meni bi prijalo da izađem na svež vazduh.
Zašto si to uradio?
Ko zna zašto sam uradio mnogo toga do sada? Nema na čemu.
Nekada davno, plašio sam se visine. -Više se ne plašiš?
Dobio bih vrtoglavicu. Prvi put kad sam skočio sa zgrade...
Usr'o sam se od straha i zamalo nisam skočio. -Možda...
Možda se nisi visine bojao. Možda si se bojao da ćeš umreti.
Želeo sam da umrem, tako sam potisnuo tu fobiju. -Vidi...
Da sam na tvom mestu... Ne bih smatrao da je ovo neka kletva.
Gledaj na to kao da si besmrtan.
Ne možeš ništa uraditi bez posledica. Kada se ne bojiš smrti...
Čega se onda bojiš? -Klovnova. -Klovnova? -Još od malih nogu.
Nisam na to mislio, već da... mora postojati neki razlog.
Zašto toliko želiš da umreš? Nemoj me pogrešno shvatiti, razumem
kako je kad izgubiš nekoga. Itekako razumem. Ali mi nešto prećutkuješ.
Ima tu još nečega. -Voleo sam Kristofera, ali sam ga izgubio.
Osim ako ga nisi ubio. Ne znam zašto bi osećao krivicu.
Ko uopšte priča o tome? -Video sam da ga slikaš.
To nema veze s Kristoferom. -U redu.
Želiš li moj savet? Želiš li da razbiješ kletvu?
Moraš se suočiti sa svojim pravim strahom.
Čega se ti najviše bojiš?
Vidim da ste i ranije imali konvulzivne napade.
Dijagnostikovana vam je epilepsija pre tri godine. Uzimate li lekove?
Ako želite dugo da poživite, ja bih se pridržavao ovih uputa.
I moja bivša pacijentkinja je bolovala od toga.
Skočila je s terase na devetom spratu. I pala...
Pravo ispred gomile srednjoškolaca. Samo zato što nije pila terapiju.
Da, ali meni su lekovi došli preko glave.
Imate li predstavu koliko ste sreće imali?
Zamalo da poginete na putu.
U devet od deset puta, takvo vozilo bi vam smrvilo glavu kao lubenicu.
Imao sam sreće. -Onda ste ovde s razlogom.
"LEKOVI NA RECEPT"
Hej!
Šta nije u redu? Ne smeš da pređeš preko puta?
Mogu, zašto? -Hajde pređi, idemo u ovaj kafe.
Neću, bio sam tu i ranije. -Dobro, pa?
Ne sviđa mi se. -Šta? To je običan kafe. -Ne podnosim kafu jebote.
Dobro, gde ćemo onda?
Izgledamo kao dva pedofila ovde. -Ja sam peder s povezom preko oka.
Misliš da marim šta ljudi misle? U pravu si da je čudno mesto za ručak.
Zašto? Ovo je pica. -Zato što preko puta radi odlična picerija.
Kako god. Odjebi bre, vidiš da jedem.
Znači, ovako se omladina zabavlja?
Ova igra je totalno sranje. -Kako ne možeš voleti "udari krokodila"?
Čak i ne znam šta to znači. -Nikad nisi igrao "udari krokodila"?
Prestani govoriti "udari krokodila".
A ovo... ovo je do jaja brate.
Nije, mislim da ovo šalje pogrešnu poruku deci.
Nešto poput poruke od Boga ili na taj zonfa?
Ti uvek brbljaš o Bogu i astrologiji. Sudbini i ostalim sranjima.
Mislim da je pobožnost najbolja kada želiš nekoga da okriviš.
Šta misliš zašto je Kristofer umro? -Šta?
Mislio sam mrtav. Misliš da se to desilo s razlogom?
Možda kad to budem shvatio... mogu umreti u miru.
Hoćeš nešto da popiješ? -Samo česmovaču, bez leda.
Je li ovo Eni? -Šta je to?
Je li ovo Eni? -Jeste.
Kul! Ovo je antikvitet? -Da, ponašaš se kao bik u kineskoj radnji, oladi.
Slušaš opersku muziku? -Da, slušam.
Imam neku knjigu, voleo bih da je pogledaš. -Kakvu knjigu?
Čitao si štivo od Voltera? -Čuo sam za njega. -Roman "Kandid"...
Klasični Volter, ovo mu se smatra najboljim delom. -O čemu se radi?
O sudbini. Sve se dešava s razlogom i ne može se promeniti.
I sve te naučne teorije, ma znaš. Mislim da bi ti se svidela.
Imaš li aspirin? -Zašto, boli te glava?
Sve me boli. -Imam, u kupatilu. Polica s lekovima.
Stivene, ovde imaš dovoljno lekova
za masovno samoubistvo. -Uzmi koliko hoćeš.
Već samo pokušao, nije uspelo. -Bože, ovde negde sam zaturio knjigu.
Jesi pokušao nekad da izvršiš samoubistvo? -Šta?
Znaš, ili si razmišljao o tome? -Mislim da nisam.
Ni malo? -Ni najmanje. -Zašto?
Ne znam Persifale, jednostavno nisam. -Hipotetički govoreći...
Recimo da veruješ u sudbinu. Da sve ima svrhu i dešava se s razlogom.
Gde li je jebena knjiga? -Šta misliš, zašto je Eni umrla?
Bila mi je ovde pre dva dana, svega mi.
Zašto si još uvek ovde, koja je tvoja svrha? -Šta je ovo?
"Kviz želite li postati milioner?" -Samo sam znatiželjan.
Ometaš me dok pokušavam da nađem knjigu. Razumeš? -Da, izvini.
Evo je, našao sam je!
Persifale!
Gde nestade?
Jebena svinjo. Gde si krenuo jebote?
Molim te, imam ženu. Tek što smo dobili ćerkicu. Nemoj, molim te!
Policajac Grin je dobro. U stabilnom je stanju i nije životno ugrožen.
On je dobar čovek. Dobio je ćerkicu pre par nedelja.
Imate li vi dece g. Rej? -Nemam.
Mnogo vam je zahvalan što ste ga spasili.
Svoj život ste ugrozili da spasite tuđi. -Metak mi je razbio prozor.
Video sam pucnjavu ispred. -Da... Smešno je kako život funkcioniše.
I da vam taj metak nije prošao kroz prozor. Ko zna šta bi bilo?
Mala devojčica bi ostala bez oca.
Je li to ruž? Vidi...
Nisam ovde da bih te osuđivao... Spasao si našeg kolegu...
Bićemo zauvek tvoji dužnici.
Ti si heroj.
Čoveče, nešto se desilo večeras. Teško je objasniti.
Valjda je sudbina... ne znam. Doživeo sam neku vrstu...
Preporoda... Spasao sam čoveku život Persifale.
Jednom policajcu. Na prvu pomislih da je to samo velika slučajnost.
Onda sam se setio tvojih reči... I što sam više razmišljao...
Sve više shvatam da je se desilo s razlogom. Zašto? Ne znam.
Nikad se nisam ovako osećao u mom životu.
Još uvek ne znam koja je moja svrha u životu.
Večeras sam poslužio svrsi... Uradio sam nešto korisno.
Ne mogu ti objasniti. Ne znam da li je neka viša sila u pitanju...
Ili je umešana. Ali kada se sve te sile spoje zajedno...
Sve postaje savršeno. Kao da je oduvek i bilo suđeno da se desi.
Ne znam... ne znam.
Ne znam zašto je Eni umrla, ne znam ni zašto je Kristofer ubijen.
Ali po prvi put u mom životu. Persifale...
Moji postupci... moji postupci imaju svrhu. Pravu svrhu.
Ne znam zašto si još uvek živ i koja je tvoja svrha Persifale.
Mislim da je to nešto što ćeš morati sam shvatiti.
Ali znam... da se ništa od ovoga...
Ne bi desilo da nije tebe bilo. Zahvaljujem ti zbog toga.
Dogovor otpada... Čuješ li me? Dogovor otpada.
Pare ću ti vratiti. Uostalom... Svet je bolje mesto s tobom.
Šta do moga traži ovde?
Persifale!
Hej! Persifale!
Šta nije u redu s tobom?
Bože!
U tri lepe... sve ti poljubim.
Šta to smeraš? Mislio si da će to upaliti?
Skočiti na prometnu ulicu, stvarno? Sranje.
Hajde.
Oduzeli su mi Kristofera.
Znam, znam. Hajde, diži se.
Odakle ti ovo?
Te noći je bilo hladno i padala je kiša.
Putevi su bili klizavi. Bio sam u pravu Stivene.
Sudbina nas je spojila. Sve se ovo dešava s razlogom.
Odakle ti ovo jebote?
Persifale, nemoj mi samo reći da si to bio ti?
Oduzeli su mi Kristofera. Bio sam u baru.
Bilo je i vreme druže. Ajde fajront, vrati se sutra.
Rekao si da prihvatim krivicu. -Začepi jebote!
Od milion ljudi i taksija u gradu, ja sam pao na tvoj.
Ovo je suđeno da se desi. I ovako treba da se završi.
Ubij me, zaslužio sam to. Hajde!
Treba ovako da se završi. Sranje!
Stani! Ruke u vis! Spusti pištolj na zemlju! -Sranje.
Sranje.
Uperio ti je pištolj u lice. Ako bi neko mogao da nam da...
Detaljan opis osumnjičenog, to bi bio ti. A ipak, ne sećaš se.
Možda ne shvataš koliko si srećan što si ostao živ.
Treba ti nešto?
Šta je ovo? -Pročitaj.
Ne razumem. -To su brojevi tvoje registarske tablice Frenk.
Odakle ti ovo? -Znam sve o tebi Frenk.
Ko si ti? Kako znaš moje ime? -Ubio sam mnogo ljudi Frenk.
Šta? -Ubijao sam ljude i pre nego što je Emi poginula.
Nakon što je preminula... Ne znam, počeo sam razmišljati...
Možda sam ovo uradio s razlogom.
Video sam registarski broj tablica na tvom autu Frenk.
Video sam. Video sam ih jasno kao dan.
Ali kada sam se probudio, nisam mogao da se setim.
Par brojeva i slova je falilo... Ali nisam mogao da ih spojim.
Račun moliću. -Mislio sam da sam zapamtio. "Bilo je na dohvat ruke!"
Jednostavno... nisam mogao da se setim. -Ne znam o čemu pričaš.
Imao sam povredu glave i bilo je teško da se setim. -Ko je ovaj lik?
I počeo sam ubijati sve ljude sa sličnim registarskim tablicama.
Na osnovu onoga što se sećam. -Druže...
Mislim da si dosta popio za večeras. -Šta? -Vreme je da ideš kući.
Slušaj... -Vreme je za polazak. -Zar ne vidiš da
sam usred važne konverzacije? -Vidim. -Dobro, hvala ti.
Onda je broj tvoje tablice... isplivao Frenk.
Onda je broj tvoje tablice isplivao. I nakon dugo vremena...
Mislio sam da si ti taj koga tražim. -Slušaj druže, mislim da si pogrešio.
Zamalo sam te ubio Frenk. Zamalo sam ti prosuo mozak.
Ali imaš sreće... i to velike.
Imaš više sreće od većine ljudi. Šta misliš, zašto je to tako?
Ne znam. -Misliš li da te je sudbina spasila?
Ako bih ti sručio dva metka između očiju, dok sad pričamo.
Onda ova priča o sudbini ne bi pila vodu?
Ili je jednostavno tako bilo suđeno da bude. Da li je zbog sudbine?
Ili ćeš zbog moje dobre volje ostati živ?
Jer ja ne znam...
Stvarno nemam predstavu.
Budi zahvalan... Frenk. Budi zahvalan za ovo.
Zdravo Stivene. Ne mogu da skočim.
Ti me moraš ubiti. Ali, pre nego što to uradiš.
Moraš mi oprostiti.
Molim te. Stivene, molim te oprosti mi...
Žao mi je.
I meni takođe. -Oprosti mi.
Ne mogu.
Molim te, nemoj još.
Odakle vi poznajete Persifala? -On je...
Bio mi je prijatelj. -Ja sam Tod, Persifalov brat.
Ja sam Stiven. -Da. Bili ste bliski?
Jesmo. Bili smo.
On je... s većinom ljudi je bio na distanci.
Čak i sa mnom... pogotovu kad je Kristofer umro.
Vidi... Kao što i sam znaš, Persifal je bio slikar.
Da, video sam mu neke radove. On je... bio veoma talentovan slikar.
Da. Jedna...
Od njegovih omiljenih galerija će izložiti njegove radove.
Kao spomen. Mislim da bi on voleo kada bi došao.
Da, hvala na pozivu. -Hvala tebi.
Ne verujem ti. -Boli me kita da li mi veruješ.
Zato što sam završio s ovim. -Ti si ubica.
To ćeš uvek i biti. Ne možeš sebe promeniti.
Ovaj razgovor je gotov. -Za sada, Stivene.
Za sada.
On je... ovo naslikao nedugo posle Kristoferove smrti.
Stiven, zar ne? -Tako je, a ti si...
Tod. -Persifalov brat. -Da, drago mi je što te vidim.
Drago mi je što si došao. Znaš, ja...
Divio sam se njegovom talentu, još od malih nogu. Uvek je slikao i crtao.
Samo... nisam našao njegove zadnje radove.
Prelepo je.
Da, pretpostavljam da jeste. -Nekako je ispunjena tamom, depresivna je.
Šta više, srceparajuća je. "Kad izgubiš voljenog to je tako"...
Tužno. Samo... nadam se da je se zbližio s nekim pre nego što je umro.
Ovo su... neki njegovi radovi od ranije. Uočićeš razliku.
Na ovaj način volim da ga pamtim. -Sećam se...
kada je radio na ovoj. -Da, ta slika...
To je zadnje naslikao. -Kristofer. -Da.
Naslikao ga je na osnovu sećanja. Bez fotografija ili slika, bez ičega.
Neverovatna je, zar ne?
Dobro sam poznavao Kristofera... baš je preneo njegovu suštinu na platno.
Izvini, zar ne vidiš da nas prekidaš usred konverzacije?
Žao mi je, mislio sam da je ovo prodavnica.
Jesi li nekad upoznao Kristofera?
Stivene.
Stivene...
imaš sreće što si ostao živ.
Prevod i obrada: Gale ~Posvećeno mom ocu~
TEORIJA O SAMOUBISTVU
Preuzeto sa www.titlovi.com