Sumrak saga: Praskozorje - Prvi deo -
Detinjstvo nije period od rođenja do određenih godina.
Kada dođe u određene godine, dete odbacuje detinjaste stvari.
Detinjstvo je carstvo u kome niko ne umire.
Džejk! Džejkobe!
Izabela Svon i Edvard Kalen vas pozivaju na venčanje...
File!
Dešava se!
Treba samo da ih razgaziš. - Pokušavam. Već tri dana.
Mogu li da idem bosa? - Ne! Nikako!
Mislim da je sve ovo malo previše. Haljina, cipele... Sve ovo.
Nije. Sve je kako treba da bude. Sutra će sve biti savršeno.
Gde ovo ide, šefice? - Sa druge strane ostrva.
Kakvo ostrvo? - Zar niko nema vizije?
Idi kući i dobro se naspavaj. To je naređenje.
U redu.
Samo proveravam da li su ti hladna stopala(da li se plašiš).
Moja su prijatno topla.
Još nije kasno da se predomisliš. - Zašto? Ti se predomišljaš?
Dvoumiš se!
Celog veka sam čekao da te oženim gospođice Svon. - Ali...?
Ali...?
Nisam ti rekao sve o sebi. - Šta? Da nisi devac?
Ne možeš me sada uplašiti.
Par godina nakon što me je Karlajl stvorio, pobunio sam se.
Zamerao sam mu što suzbija moju žeđ. Zato sam jedno vreme živeo sam.
Želeo sam da otkrijem kakav je osećaj loviti.
Okusiti ljudsku krv.
Svi ljudi koje sam ubio...
Bili su čudovišta.
Kao i ja.
Edvarde, svi oni su bili ubice.
Verovatno si spasio više života nego što si oduzeo.
To sam i sam sebi govorio, ali oni su svi bili ljudi.
Gledao sam ih u oči dok su umirali i video sam šta sam.
I za šta sam sposoban.
I za šta ću ja biti sposobna. Zašto mi to sada govoriš?
Zaista misliš da će mi to promeniti mišljenje o tebi?
Nadao sam se da će ti promijeniti mišljenje o sebi.
Da znaš šta ćeš videti u ogledalu za par godina.
Znam da mogu ovo. Dozvoli da ti objasnim zašto.
Jer si ti uspeo! Mogao bi sebi bar to da priznaš.
Nadam se da ću za godinu dana, u ogledalu videti nekog poput tebe.
Nekog hrabrog, požrtvovanog, sposobnog za ljubav.
Ko je to? - Hajde! Krećemo!
Moje momačko večer.
Bela, šalji ga dolje ili dolazimo po njega.
Momačko veče... Hoće li biti striptizeta?
Samo par planinskih lavova. Možda nekoliko medveda.
Ne brini, Bela, vratićemo ga na vreme.
Važi. Kreći pre nego što mi razvale kuću. - Idemo!
Vidimo se kod oltara.
Ja ću biti ona u belom.
To je bilo baš uverljivo.
Šta ti sam rekla o spavanju? - Oprosti. Ružno sam sanjala.
Imam podočnjake.
Treba li ti pomoć? Mogu joj napraviti frizuru.
Zaista?
Molim te, nisam uvređena izborom mladoženje.
Samo ne prihvataš moju želju da menjam život za besmrtnost.
U osnovi je tako.
Venčanja! Spajaju sve.
Jesi li pronašao našu kćerku? - To su maturske kape.
Baš kreativno! - Ili čudno.
Alis? Bela? - Ovde smo, mama.
Bože! Tako si lepa!
Prokletstvo, moja maskara! - Mama! - Hvala.
Čarli, dolazi ovamo!
Sigurno? Ne bih da...
Znam, izgledam seksi.
Mislili smo da ti treba nešto plavo. - I nešto staro. Osim tvoje mame.
Baš lepo.
Pripadali su baki Svon. - Stavili smo safire.
Prelepo je! Hvala vam puno.
To je porodično nasledstvo.
Da se prenosi sa majke na kćerku.
Pripadaće i tvojoj kćerki.
Sviđa mi se. - Ne! Upropastićeš moje remek delo.
U pravu je.
Hvala vam.
Vreme je za haljinu!
Hajde da te vidimo.
Mora da su u rodu. To im je u genima. Zaista.
Imaš pljuvačku ovde.
Što misliš, hoće li se videti na Beli? - Nije trudna. - Ajde važi.
Zašto bi se inače udavala sa 18?
Spremna?
Tata, ne dopusti da padnem. - Nikada.
Dame i gospodo, okupili smo se ovog predivnog dana,
da svedočimo ujedinjenju Edvarda Kalena i Bele Svon.
Molim vas, ponavljajte za mnom: "Ja, Edvard Kalen..."
Ja, Edvard Kalen...
Uzimam tebe, Bela Svon... - Uzimam tebe, Bela Svon...
Za svoju suprugu...
U dobru i zlu... - U bogatstvu i siromaštvu...
U bolesti i zdravlju...
Da te volim...
I poštujem...
Dok god smo živi.
Da. - Da.
Volim te. - I ja tebe volim.
Mislila sam da će biti veća. - Da.
Zdravo! - Zdravo, društvo.
Baš smo pričali kako je sve lepo. - Hvala vam. Da nije previše?
Ne. Nije.
Hej, drago mi je da te vidim. Čestitam vam.
Hvala ti. - Nadam se da ćeš biti sretna, Bela.
Hvala, Bili. Ima li vesti o njemu?
Siguran sam da ti Džejkob želi sve najbolje.
Ja planiram da se napijem.
Čujem da služe neki skup šampanjac. Da ti donesem, Sju?
Mehurići? Zvuči odlično.
Bela. - Čestitam. - Hvala vam.
Elizar i Karmen, zar ne?
Da, ovo su rođaci sa Aljaske. Tanja, Kejt...
Čuli smo mnogo o tebi. - Dobro došla u obitelj.
Hvala vam.
Irina, dođi da upoznaš Belu.
Ja ovo ne mogu. - Obećala si!
Pozvali su onoga.
Irina, on je naš prijatelj. - Ubili su Lorena.
Hteo je da ubije Belu. - Ne verujem u to!
Hteo je da bude jedan od nas. Da živi u miru sa ljudima. Sa mnom.
Žao mi je.
Nećemo više da zadržavamo mladence. Čestitamo. - Hvala vam.
Žao mi je.
Kakvo bi to bilo venčanje bez porodične drame. - Da!
Oprostite. Je li uključeno?
Želeo bih da nazdravim svojoj novoj sestri.
Bela, nadam se da si se naspavala prethodnih 18 godina,
pošto neko vreme neće biti toga.
Bela je, kao i svi, bila opčinjena Edvardom...
Ili njegovom kosom.
Odjednom je i Edvard bio opčinjen Belom...
Iako ona nije bila kapetan odbojkaške ekipe.
Samo se šalim se...Kao ni predsednik studentskog veća.
Edvard će biti dobar muž.
Znam to, jer sam policajac.
Znam te stvari.
U suprotnom bih ga lovio do kraja sveta...
Kao moja sestra, moraćeš promeniti svoj devičanski stil.
I znam da koristim pištolj.
Suknje, štikle, torbice...
"Spavaj, ljubavi moja, spavaj...
Kad se probudiš bit će tu majka tvoja."
Želela bih da zahvalim Rene i Čarliju što su tako divnu osobu
doneli na ovaj svet i u naše živote.
Poštovaćemo je i čuvati, zauvek.
Izvanredno je kada upoznate osobu
kojoj možete otvoriti dušu i koja vas prihvata kakvi jeste.
Ja sam čekao, čini mi se, neizmerno dugo, da budem više od onog što sam.
Sa Belom, osećam da konačno to postajem.
Zato predlažem zdravicu za moju prelepu mladu.
Ne postoji dovoljno dug period da budem sa tobom.
Ali, počnimo od zauvek.
Upravo je stigao još jedan gost. - Molim?
Dođi.
Šta venčani poklon radi ovde? - Ovde je intimnije.
Kum nije stigao da obuče odelo.
Zdravo, Bela. - Zdravo.
Ljubazno od tebe. - Ljubaznost mi je drugo ime.
Izgleda da Rozali želi da plešemo.
Oprosti što kasnim. - Nema veze.
Sada je venčanje savršeno.
Hoćeš da plešeš sa mnom?
Gde si bio? Gledam tvoje lice po banderama.
Uglavnom na severu Kanade. Mislim.
Uvrnuto je biti u ovoj koži. I odeći.
Odvikao sam se od ljudskih stvari.
Jesi li dobro? Mislim, da budeš ovde?
Zašto? Bojiš se da ću ti upropastiti zabavu?
Nisi jedina.
Do sada sam trebao da se naviknem na opraštanja sa tobom.
Daj Bela, ti ne bi smela da plačeš.
Svi plaču na venčanjima.
Pokušaću da te upamtim ovakvu:
ružičasti obrazi, dve leve noge...
Otkucaji srca.
Uskoro ću za tebe biti mrtva? - Nećeš.
Žao mi je.
Trebao bih da više cenim tvoju poslednju noć kao ljudsko biće.
Ovo nije moja posljednja noć.
Mislio sam da...
Nisam htela da provedem medeni mesec u bolovima.
Ne vidim nekog smisla.
To baš i neće biti pravi medeni mesec, zar ne?
Biće pravi, kao i svaki drugi. - To je bolesna šala.
Mora da se šališ!
Dok si još ljudsko biće? Nisi valjda ozbiljna?
Reci mi da nisi toliko glupa!
To uopšte nije tvoja stvar. - Ne možeš to da uradiš!
Džejk... - Slušaj me. - Pusti me!
Džejkobe, smiri se. - Jesi li poludeo? Ubićeš je!
Odstupi, Džejk. - Pusti me!
Džejkobe, dosta! - Ne mešaj se, Sem.
Ne započinji nešto što ćemo mi morati da završimo.
Umreće! - To više nije naša briga.
Idemo, Sete!
Zaista sam glupa. - Nisi. U redu je.
Verovatno im nedostajemo. Hajde da se vratimo.
I nije ti rekao gde te vodi? - Ne. To je iznenađenje.
Nosi šešir, maži se kremom i pazi na sebe. - Hoću.
Volim te, Bela. - I ja tebe volim. - Puno.
Hvala ti.
Sve je spakovano i spremno za polazak. - Strava!
Da odem do njega? - Da.
Biće čudno...Što više ne živiš pod mojim krovom.
Biće i meni čudno.
Znaš da će to uvek biti tvoj dom, zar ne?
Volim te, tata. Zauvek.
I ja tebe volim, Bela. Uvek i zauvek.
Pohitaj sad.
Kreni. Nemoj da zakasniš na avion. Gde god da ide.
Dobro.
Zdravo.
Spremna?
Da, spremna sam.
Stanite ovde, molim vas.
Zar ne ostajemo u Riu? - Ne, samo smo u prolazu.
Jesmo li blizu?
To je otok Esme. Poklon od Karlajla.
Ovo je skroz nepotrebno.
Ako ništa drugo, bar sam tradicionalan.
Razgledaj malo.
Da li si umorna?
Jesi li raspoložena za kupanje? - Zvuči odlično.
Mogu li dobiti par ljudskih minuta?
Nemoj da traje predugo, gospođo Kalen.
Alis!
Ne budi kukavica.
Prelepa si!
Obećavam da ćemo pokušati. Ali ako ne bude išlo...
Verujem ti.
U redu je.
Koliko si povređena?
Šta?
Ne, Bela. Pogledaj.
Ne mogu ti opisati koliko mi je žao.
Edvarde, meni nije. Dobro sam. - Ne govori to. Nemoj!
Nemoj ti! Nemoj da mi uništiš ovo.
Već sam uništio.
Zašto ne možeš da vidiš da sam savršeno sretna?
Odnosno bila, pre pet sekundi.
Sada sam pobesnela. - I treba da si ljuta na mene.
Znali smo da će biti osetljivo. Mislila sam da je bilo čudesno.
Bar je meni bilo.
To tebe brine? Da nisam uživao?
Znam da tebi nije isto.
Ali kao ljudskom biću, ne mogu da zamislim ništa bolje.
Prošla noć je bila najbolja noć mog postojanja.
Najbolja?
Nećeš me više dotaći, zar ne?
Znaš da nisam na to mislila. - Idem da ti spremim doručak.
Pobedila sam.
Imaš noćnu moru? - Ne.
Sanjala sam.
Vrlo lep san. - Zašto onda plačeš?
Zato što bih volela da je stvarnost. - Ispričaj mi.
Bela, ne mogu.
Molim te.
Možda će reći da je nastradala u sudaru
ili da je pala sa litice.
Bar ću nešto izvući iz toga.
Ne, nećeš.
Kalenovi ne predstavljaju opasnost niti za grad niti za pleme.
On će je ili ubiti ili promeniti. Sporazum kaže...
Ja kažem, Džejkobe! Ja kažem.
Ako želiš da su stvari drugačije, moraš postati alfa.
Ponekad mi deluje primamljivo da ga oborim na zemlju.
Džejk, zaista bi mogao da ubiješ Belu ako se vrati kao vampir?
Ne može. Nateraće nekog od nas... - Lija, začepi!
Hoćeš li je ikad preboleti? Nisi imao Utiskivanje na nju.
Čini se da su bar oni sretni.
Neki ljudi jednostavno imaju sreće.
Sreće? Niko od njih više nije svoj.
Najbolesnije je što im geni govore ko je njihova sreća.
Kad bi bar imao Utiskivanje, konačno bi zaboravio na Belu.
Bilo kakva sreća je bolja od nesreće zbog nekoga koga ne možeš imati.
Bela, ovi ljudi su kućepazitelji, Gustavo i Kaura. Ovo je moja žena, Bela.
S dopuštenjem...
Ostavićemo ih da rade.
Šta je to bilo? - Ona se plaši za tebe.
Zašto? - Zato što si ovde sa mnom. Sama.
Zna za tebe? - Sumnja.
Ona je iz plemena Tikuna, koji imaju legende o demonu koji pije krv
i proganja prelepe žene.
Čudovište!
Idemo.
"Otišao sam na kopno u lov. Vratiću se pre nego što ustaneš." Edvard.
Kasniš.
Ne ulazi. Ne moraš ovo da gledaš.
Sećaš se onog: "u bolesti i zdravlju"?
Mora da je od piletine. Dodaj mi torbicu.
Šta je bilo?
Koliko dana je prošlo od venčanja? - 14. Zašto?
Hoćeš li da mi kažeš o čemu se radi?
Kasni mi.
Kasni mi menstruacija.
Nemoguće je!
Je li ovo moguće?
Alis! - Bela, jesi li dobro?
Nisam sasvim sigurna. - Zašto? Šta nije u redu? Upravo sam...
Što? Alis, što si videla? - Evo Karlajla.
Bela, šta se događa? - Malo sam zabrinuta.
Mogu li vampiri da budu u šoku? - Je li Edvard povređen?
Nije.
Znam da je nemoguće, ali mislim da sam trudna.
Karlajle, kunem ti se nešto se upravo u meni.
Da li je to uopšte moguće? - Ne znam. - Šta kaže?
Rekao sam Beli ćemo saznati šta je. Dođite što pre. - Da, da, hoću.
Dakle?
Prokletstvo! Kaura želi da se uveri da si još živa.
Šta si joj to uradio?
Znate li nešto o ovome?
Ti si demon. Ubio si ovu devojku.
Šta?
Njen narod ima mnogo legendi. Možda zna nešto o ovome.
Molim vas. Možete li mi nekako pomoći?
Ti si zlo.
Preklinjem vas!
Učiniću sve!
Volim je.
Molim vas!
Recite mi kako ovo da prebrodimo.
Smrt.
Neću mu dopustiti da te povredi.
Karlajl će izvaditi tu stvar iz tebe.
Stvar?
Sačekaj me ovde.
Halo? - Rozali? - Bela?
Šta se dešava? - Treba mi tvoja pomoć.
Zdravo, sine. - Šta se događa?
Bela je zvala.
Zdravo. Dugo te nisam video. Jesi li dobro?
Znači, konačno ste se čuli sa Belom?
Produžili su putovanje. Izgleda da je pokupila neku bakteriju.
Sačekaće da ozdravi pre nego što nastave putovanje.
Bolesna je? - Rekla mi je da ne brinem,
ali zvučala je...
Ne znam...van sebe.
Biće ona dobro, Čarli. Hajde da jedemo.
Džejkobe, ostavi se toga.
Je li istina? - Zdravo, Džejkobe. Kako si?
Slušaj, reci mi otvoreno...
Ona je tu? - Došli su pre dve nedelje. Džejk...
Drago mi je što si došao.
To je dovoljno blizu. - Koji je tvoj problem?
Rouz, u redu je.
Izgledaš užasno.
Da.
I meni je drago što te vidim.
Hoćeš li mi reći šta nije u redu?
Rouz, hoćeš li mi pomoći?
Ti si ovo uradio! - Nije znao da je uopšte moguće.
Šta je to? - Nisam siguran.
Ni ultra zvuk ni igla ne mogu da prođu kroz posteljicu.
Ni ja ne mogu da vidim. A sada ne mogu da vidim ni Belinu budućnost.
Pretražujemo sve moguće legende, ali nema mnogo toga.
Samo znamo da je snažno i da raste brzo.
Zašto niste ništa uradili? Izvadili to iz nje?
Ovo te se ne tiče, psu! - Rouz! Svađa nije dobra za Belu.
Fetus nije dobar za Belu. - Alis, reci slobodno: beba!
To je samo mala beba. - Možda.
Karlajl, moraš učiniti nešto. - Ne. Ne odlučuje on.
Niti bilo ko od vas. - Džejkobe, moramo da razgovaramo.
To je uništava, zar ne?
Ona misli da je Karlajl može preobraziti u posljednjem momentu.
Kao što je učinio sa mnom i Esme. - Može li?
Mala je verovatnoća.
A ako joj srce otkaže...
Džejkobe, potrebno mi je da učiniš nešto. Zbog nje!
Povezan si sa njom na način koji nikada nisam razumeo.
Možda možeš da pričaš sa njom. Da promeni mišljenje.
Bilo šta što će je održati u životu.
Šta ako ne mogu?
Ako ona umre...
Dobićeš ono što si oduvek želeo...
Da me ubiješ.
Rouz, u redu je. Stvarno.
Edvard te poslao da pričaš sa mnom. - Tako nekako.
Samo mi nije jasno zašto misli da ćeš me poslušati. Do sada nisi.
Od kad ste ti i plavuša prijateljice? - Rouz razume šta želim.
Bela, šta ti misliš? Ozbiljno.
Znam da ovo deluje strašno, ali...
Nije tako. Pre je kao neko čudo.
Mogu da ga osetim.
Znači, biće dečkić.
Oprosti, nisam znao. Inače bih doneo plave balone.
To je samo pretpostavka. Kad zamišljam, uvek vidim dečaka.
Videćemo.
Ti nećeš. - Džejk, mogu ja to.
Dovoljno sam jaka. - Ma daj!
To sranje serviraj svojoj krvopiji, ali mene nećeš prevariti.
Vidim što ti ta stvar radi. To je ubica, Bela! - Grešiš.
A kada umreš, u čemu je poenta?
Ja volim tebe, ti njega. Kako će to biti pravedno za bilo koga?
Ja je svakako ne vidim.
Slušaj me, Bela...
Nemoj to da radiš, molim te.
Živi!
Molim te.
Džejk, sve će biti u redu.
Nemoj da ideš.
Znam kako se ovo završava.
I nemam nameru da ostanem da gledam.
Džejkobe, mogu ja to.
Mogu ja to, dovoljno sam jaka.
Ne tiče te se, psu!
Džejkobe, ne idi!
Ti si ovo uradio!
Sve će biti u redu.
Fetus nije dobar za Belu!
Znam kako se ovo završava.
...ubija te!
Džejk! - Džejk!
Da li je istina, Džejk? Da raste brzo. - Neprirodno je!
Opasno je! - Monstruozno! - Grozota! - Na našoj zemlji!
Ne smemo to dozvoliti! - Ne smemo to dozvoliti!
Moramo da zaštitimo pleme.
Ono što su stvorili, neće moći da kontroliše žeđ.
Svaki čovek će biti u opasnosti. - Spremni smo!
Pobrinućemo se za to. - Kako?
Moramo ga uništiti pre nego što se rodi. - Misliš da ubijemo Belu?
Njen izbor pogađa sve nas. - Bela je čovek.
Naša zaštita se odnosi i na nju. - Ionako će umreti!
Imamo prave neprijatelje sa kojim treba da se borimo večeras.
Večeras?
Borićeš se sa nama, Džejk.
Neću!
Ja sam praunuk Efraima Bleka!
Ja sam praunuk poglavice!
Nisam rođen da pratim tebe, niti bilo koga drugog!
Ne brini, nisu nas pratili. - Šta ti radiš ovde?
Napustio sam Semov čopor. - Sete, idi kući.
Neću stati iza Sema... - O da, hoćeš.
Ne šalim se. Odlazi odavde.
Je li to naređenje? Nateraćeš me da mu se pokorim?
Nikome ništa ne naređujem.
Dalje idem sam.
Dobro, a ja ću ti čuvati leđa. - Ne, nećeš!
Ako Sem krene na Belu, zaista si spreman da se boriš protiv braće?
Tvoje sestre? - Ako je to pravedno.
Kako god.
Idem da upozorim Kalenove. Ti radi šta želiš.
Ovo je baš super! Dvojica u čoporu. Dvojica protiv sveta.
Sete, ideš mi na živce. - Ućutaću. To mogu.
Spremite se, dolaze po Belu.
Neće je ni pipnuti. - Slažem se.
Čoveče, čak dovde mogu da vas osetim.
Šta ti, do đavola, radiš ovde?
Neću dopustiti malom bratu da pogine. - Lija, odlazi. Mogu brinuti o sebi.
To ti misliš, ali ponašanjem potvrđuješ da ti treba dadilja.
Hoćete li oboje začepiti?
Da li te je Sem poslao? - Sem ni ne zna da sam otišla.
Mislim da je upravo shvatio.
Džejk, znam njegove planove.
Sem je izgubio element iznenađenja
i neće vas napasti sad kad je malobrojniji.
Tako da vas neće napasti direktno, ali okružiće kuću i čekaće priliku.
Neće doći do nje bez borbe. - Bez borbi.
Niko neće prekšiti Sporazum. - Sporazum je prekršen,
bar što se Sema tiče. - Ali ne i što se tiče nas.
Karlajl, nismo lovili već nedeljama.
Izdržaćemo.
Mnogo si nam pomogao, Džejkobe. Hvala ti.
Znam da je tamo negde, samo više ne mogu da ga čujem.
Tako je tiho.
Čim sam odlučila da odem, nisam mogla više da ih čujem.
Lepo je.
Znaš da ne možeš ostati. - Ali, nemam gde...
Ne verujem ti kad su Kalenovi u pitanju. Previše ih mrziš.
Ni ja ti se ne sviđam. - Ni ne moram.
Samo treba da te pratim.
Set te ne želi ovde. A ni ja.
Biti neželjena nije nešto novo za mene.
Vidi, držaću se po strani, radiću šta god kažeš...
Sve samo da ne moram da se vratim u Semov čopor
i budem jadna bivša od koje ne može da pobegne.
Nemaš pojma koliko puta sam poželela da imam Utiskivanje. Na bilo koga.
Samo da bi prekinula vezu...
Dobro.
Idem da napravim krug. Hoćeš mi čuvati leđa?
Rebro ti je napuklo. Nema krhotina.
Ništa nije probilo. - Bar još uvek. - Edvarde...
Sada ti lomi kosti.
Drobi te, iznutra ka napolju.
Karlajl, reci joj što si rekao meni.
Reci joj.
Karlajl, reci mi. U redu je.
Fetus nije kompatibilan sa tvojim telom.
Prejak je.
Ne dozvoljava ti da dobiješ hranu koja ti je potrebna.
Izgladnjuje te iz sata u sat,
a ja to ne mogu da zaustavim niti da usporim.
Ovim tempom, tvoje srce će stati pre porođaja.
Onda ću da izdržim koliko god mogu... - Bela...
Postoje stanja koja ni vampirski otrov ne može da prevaziđe.
Razumeš li?
Žao mi je.
Edvarde, žao mi je. - Ne mogu da živim bez tebe.
Nećeš. Imaćeš deo mene. Bićeš mu potreban.
Zaista misliš da ga mogu voleti
ili čak trpeti, ako te ubije?
Nije njegova krivica. Moraš ga prihvatiti.
Zato što mi nisi dala nikakav izbor!
Trebalo je da budemo partneri, sećaš li se?
Ali, ti si sama donela odluku. Odlučila si da me napustiš.
Ne gledaj to tako. - Drugačije ne mogu.
Ja sam taj koji te gubi. A to nisam izabrao.
Neću to da izaberem.
Hladno ti je? - Ja ću.
Ne radi to. - Šta?
Smeškaš se kao da sam ti najdraža osoba na svetu.
Ti si jedan od njih.
Osećam se potpuno kada si ovde, Džejk.
Moramo naći način da te nekako nahranimo.
Kada bih bar mogla da vidim fetus... - Bebu.
Možda bih mogla da shvatim šta želi.
Možda si u pravu. Džejkob ima ideju.
Nije to baš ideja, već sarkastičan komentar. - Što si pomislio?
Da verovatno traži nekog u kog bi zario zube.
Žedan je.
Poznat mi je osećaj.
Ako žudi, neće hteti životinjsku krv.
Imam 0 negativne, spremne za Belu.
Da prošetamo?
Čekajte, daćete joj da to popije?
To je najbrži način da proverimo teoriju.
Samo ako se ti slažeš sa tim. - Probaću bilo šta.
Sačekaj...
Mislim da će mi pozliti.
Ovako će ti biti lakše da podneseš.
Ukus je...
Dobar.
Puls ti već postaje jači.
Deluje!
Zvučiš bolje. - I jesam. Osećam se mnogo bolje.
Mora da si ih tamo sve podigla na noge.
Može se tako reći. - Inače, sve u redu u braku?
Jel' Edvard još uvek izigrava Isusa?
Da. Ali, sada su stvari drugačije.
Najbitnije je da ti je bolje i da uskoro dolaziš kući, zar ne?
Tata, nemoj da šiziš,
ali idem u bolnicu u Švajcarsku. - Šta?
Ne, ne ideš u Švajcarsku. Rekla si da ti je bolje!
I jeste. - Ne, Bela. Sedam na avion. Ne.
Nemoj.
To je zapravo banja.
I biće mi bolje dok ti stigneš.
Ne znam baš. - Tata, nemoj da dolaziš.
Zamisli me zdravu, kako sedimo na kauču i jedemo picu.
Hoćeš da zamišljam?! - Kažu da to pomaže.
Samo hoću da me vidiš takvu...
Kakva sam bila.
Biće mi lakše.
Tata, moram da idem. - Bela!
Volim te. - Bela...
Žao mi je što sam bio toliko ljut.
I ja bih bila.
Ostavio sam te da budeš sama u ovome.
Brak...
Kažu da je prva godina najteža.
Šta je to bilo? - Šta?
Učinilo mi se da sam čuo. Reci nešto drugo...
Šta na primer?
Edvarde, šta se događa?
Voli zvuk tvog glasa. - Možeš ga čuti?
Njegove misli.
Sviđa mu se i moj glas. - Šta?
Šta čuješ? - Tako je čudno.
Mislio sam da je poput mene, ali nije. Na tebe je.
Dobar, nevin... Sretan.
Naravno da si sretan. Zašto ne bi bio?
Toliko te volim!
Šta sada čuješ?
I on tebe voli, Bela.
Bože dragi!
Džejkobe!
To je poslednje? - Bela će sa ovim izdržati do sutra.
Ali nema šanse ako uskoro ne skupimo još krvi.
I ti moraš da se nahraniš. Moraš imati snage zbog nje.
Moramo ići večeras. - Karlajl, ti si sada neprijatelj.
Sem neće oklevati. Pobiće vas.
Emet će ići sa nama. - Neće vas biti dovoljno.
Nemamo izbora, Džejkobe. Moramo učiniti sve da je spasimo.
Rizikovali bi ste živote zbog nje? - Naravno!
Bela je sada član naše porodice.
Da.
Primetio sam to.
Ovo je prava porodica.
Jaka poput one u kojoj sam ja rođen.
Znam šta moram da učinim.
Džejkobe, dolaze. - Znam.
Trebalo bi da se preobrazimo. Ne možemo se ovako zaštititi.
To će shvatiti kao pretnju. Želim da razgovaramo!
Bilo bi lakše kada bih i ja vas mogao da čujem.
Ovo više nije vaša teritorija. Kako je tvoja nova porodica?
Jesi li završio?
Dolaziš kući, Džejk?
Ne, dok ne završim ovo. - Kako to misliš?
Želim da Sem uzme nazad Liju i Seta.
Šta?! - Nema šanse!
Tišina.
Želim da budu sigurni i da ovo završimo.
Hoću da Sem pričeka, dok se Bela ne odvoji od problema.
Misliš dok ne umre? - Pole, 'oladi.
I šta onda? - Reci Semu da kad dođe vreme,
ja ću biti taj koji će to uništiti. - Džejk?!
Ja sam jedini koji to može.
Veruju mi.
Izigrao si nas!
Hvala ti. - Je li Karlajl uspeo da prođe?
Jeste. - Dobro.
Jesi li dobro? - Nisam ja taj koji nosi demona.
Ovo je važno, Bela. Zašto ne bi rekla Džejkobu što si odlučila.
Šta je sada?
Rouz odgovara Belu od imena za bebu.
Mrzi ih sve. - Ja sam na tvojoj strani,
ma šta da izabereš.
Nisu tako loša. Ako je dečak, onda E. Dž.
Edvard Džejkob.
Dobro, nije toliko ružno.
Zašto mu ne kažeš ime za devojčicu?
Kombinovala sam imena naših mama, Rene i Esme.
Pa sam mislila...Renesme.
Re...Renesme?
Previše čudno?
Nije previše čudno.
Prelepo je.
Jedinstveno.
Definitivno odgovara situaciji.
Sviđa mi se Renesme.
Sviđa mu se.
Rozali, dodaj mi morfijum.
Karlajl je rekao da se verovatno odvojila posteljica.
Doći će što pre može. - Moraćemo mi to da uradimo.
Rouz, pusti da morfijum deluje. - Nema vremena za to! Umire!
Vadite ga, odmah!
Bela, gledaj u mene.
Ne, Rozali!
Alis, vodi je van.
Rozali!
Spasi je! Moraš da je promeniš! - Ne mogu. Ne dok je još u njoj.
Moram ga prvo izvaditi van.
Fokusiraj se! Teraj to srce da kuca.
On se guši!
NE!
To je Renesme.
Prelepa je.
Bela?
Bela!
Džejkobe, uzmi bebu. - Sklanjaj to od mene!
Edvarde, ja ću je uzeti.
Dobro sam, kunem se.
Što je to?
Moj otrov.
Trebalo bi da uspe.
Hajde.
Hajde, Bela.
Neću te ubiti.
Bilo bi prelako. Zaslužuješ da živiš sa ovim!
Nije preživela...
Nisi mrtva...Nisi mrtva!
Hajde!
Ne, proradiće.
Mora da proradi. Molim te, molim te!
Vrati mi se, molim te, dušo. Bela, molim te.
Ne zanima me šta je uradio. Još uvek je moj sin.
Žao mi je, Bili. Mislio sam da treba da znaš.
Bela je mrtva.
Ubilo ju je!
Idemo!
To je poput...gravitacije.
Centar sveta se pomakne.
Odjednom, Zemlja te više ne drži.
Učinio bi sve, bio bi sve što njoj treba...
Prijatelj.
Brat.
Zaštitnik.
Alis! Džaspere!
Bićeš ti dobro.
Brojčano smo nadjačani. - I to više puta.
Neću im dopustiti da povrede moju porodicu!
Prekinite! Gotovo je!
Ako ubijete nju ubićete i mene!
Džejkob je imao Utiskivanje.
Ne mogu je povrediti.
U koga god da vuk ima Utiskivanje, ne smeju ga povrediti.
To je njihov apsolutni zakon.
Ne bi trebalo da je ovako mirna.
To je od morfijuma.
Možda sam zakasnio? - Nisi, Edvarde. Slušaj njeno srce.
Po knjizi "Praskozorje" Stefani Majer
(nastavak titla 49. min. 26. sek.)
Od Karlajla je.
Samo je napisano sa "S"...
Slatka Bjanka.
Imaju novog člana u klanu.
Povećava svoju moć.
Ne samo pravopis...
Već i gramatika.
Bar je naš spor sa Kalenovima završen.
Završen? Nije.
Naš spor ide mnogo dalje od vere u ljude.
Šta bi to moglo biti?
Mislio sam da si to već shvatio.
Oni imaju nešto što ja želim!
Prevela: bojanadj Obrada: www.film-club.net
Tajming za DVDRip: luka74