Obrada: www.film-club.net
ENGLESKI PACIJENT
Kako si? -Dobro. -Noga će ti biti dobro.
Puno šrapnela je izvađeno. Sačuvala sam ih.
Ti si najlepša devojka koju sam ikad video. -Ne bih rekla.
Bi li me poljubila? -Ne, ali doneću ti čaja.
Mnogo bi mi značilo. -Zaista?
Hvala.
Sestro, ne mogu da zaspim, poljubi me. -Tako si lepa.
Ušuškaj me, molim te. -Jako smešno, na spavanje.
Ne pitaj.
Što mrzim da dajem krv. Ne podnosim igle.
Ima li koga iz Piktona?
Ne znam.
Voleo bih da vidim nekog zemljaka pre smrti.
Imamo li nekog iz Piktona? -Zašto? -On je odatle.
Obala jezera Ontario, jel' tako?
Odatle je tvoj dragan, zar ne? -Pitaj iz koje je čete?
Treća kanadska. Streljačka.
Zna li kapetana MekGana?
Juče je stradao. Raznet na komade.
Šta je rekao? -Ne poznaje ga.
Hana, lezi!
Mrtav je.
Italija - oktobar 1 944.
Ime, čin, serijski broj? -Ne znam, žalim.
Mislim da sam bio pilot.
Našli su me kraj olupine aviona, početkom rata.
Sećate li se gde ste rođeni?
Je li ovo saslušanje? Pokušavate da me prevarite.
Da progovorim nemački. Znam ga. -Zašto, jeste li Nemac?
Ne. -Kako znate da niste ako se ničega ne sećate?
Mogu li da dobijem malo vode?
Hvala.
Sećam se mnogih stvari.
Sećam se njene bašte koja se spušta do mora.
Ničeg između nje i Francuske.
To je bila Vaša bašta? -Ili moje žene.
Bili ste ženjeni? -Mislim. Verujem, kao i mnogi Nemci.
Čujte, ostalo mi je ovoliko od pluća.
Ostali organi mi otkazuju. Sta mari i da sam Tutankamon?
Ličim na tost, prijatelju. Žalim, ne mogu ti pomoći.
Jesi li dobro? Znam da ne voliš pomeranje, izvini.
Hana!
Kažu da ima čipke u narednom selu.
Momci će me odvesti. Da nemaš novca?
Za slučaj da ima svile. Hajde, Hana.
Ne. -Molim te. Kunem se, ovo će biti poslednji put.
Meka je. Voli me.
Odužiću ti se, obećavam. -Ništa ti više neću sašiti.
Volim te.
Vode, ovamo!
Džen!
Kuda ćeš?
Dalje!
Ne miči se! -Ostani tačno gde si!
Šetaš po minskom polju!
Dobro je.
Samo ostani gde si i sve će biti u redu.
Šta radiš? Šta dođavola radiš?
Ovo je Dženino.
Imaš li bolove? Treba li ti nešto? -Da.
Je li ti dobro?
Unosimo ga u kamion i iznosimo. On umire, čemu to?
Ne možemo ga ostaviti. To misliš? -Nisam to mislila.
Ovo će ti pomoći.
Mora da sam ukleta.
Svako ko me zavoli...
Svako ko mi priđe... Mora da sam ukleta.
U koju ćeš?
Kad on umre, stići ću vas.
Ovde nije bezbedno, zemlja vrvi od bandi,
Nemaca i ko zna koga još. Ne dozvoljavam.
Rat je završen. Kako to može biti dezerterstvo?
Nije svuda, nisam mislio bukvalno.
To je normalno, šok za sve nas.
Treba mi puno morfijuma. I pištolj.
Ako ti se išta desi, neću sebi oprostiti.
Idemo prema Livornu.
Čekaćemo te.
Hvala. -Nema na čemu.
Biće mi dobro. Stići ću vas.
Kakva je to lupa?
Boriš li se s pacovima ili sa celom nemačkom armijom?
Popravljala sam stepenice.
Našla sam biblioteku. Knjige su bile vrlo korisne.
Pre nego što im nađeš još neku upotrebu, pročitaj mi nešto.
Sve su na italijanskom, ali potražiću. A tvoja knjiga?
Moja?
Herodot? Možeš da čitaš njega.
Našla sam šljive. Imamo ih u voćnjaku.
Imamo voćnjak.
Herodot je otac istorije. Jesi li to znala?
Ja ništa ne znam.
Vrlo zrela šljiva.
Planina u obliku ženskih leđa. Dobro.
Zdravo, Džefri. -Medoks!
Dobrodošao u ekspediciju. -Hvala. Džefri Klifton.
Milo mi je. -Dante D'Agostino, Digi Berman naš arheolog,
i Šarif AI Fuad, egiptolog. -Moja supruga, Ketrin.
Milo mi je. -Mi smo Vaši novi šegrti.
Dobrodošli u Međunarodni Peščani Klub.
Za međunarodni peščani Klub. -Doneću šolje.
Čudesan avion, video si? -Da.
Venčani poklon Ketrininih roditelja. "Medved Rupert."
Zdravo. Džefri Klifton. -Almaši.
Najzad možemo moju staru pticu na otpad.
G-đo Klifton, ovo je Grof Almaši. -Zdravo.
Džefri mi je dao Vašu monografiju. Impresivno.
Hvala. -Htela sam da upoznam čoveka koji je napisao
toliko štivo sa tako malo prideva. -Stvar je stvar,
ma šta stavite ispred. Velika kola,
spora kola, sa šoferom... -Pokvarena kola.
Ipak su kola. -Mada nekorisna.
A ljubav? Romantična, platonska, bratska ljubav.
Sasvim su različite.
Papučarska je moja omiljena. Opsesivna prema svojoj ženi.
Zatekli ste me.
Oni su turisti.
Imaju najviše preporuke Geografskog Udruženja.
Ona je šarmantna i načitana. On je rođeni pilot.
Ne treba nam još jedan. -Praviće mape celim putem.
Ne istražuje se iz vazduha. Da se može, život bi bio prost.
Kontakt.
Treba da pomerim krevet.
Želim da imaš pogled. To je pogled iz manastira.
Već vidim. -Kako uopšte možeš nešto da vidiš?
Ne kroz prozor. Ionako ne podnosim svetlost.
Vidim sve do pustinje. -Okrenuću te.
Istraživanja pre rata, pravljenje mapa.
Imam li pesak u očima? Čistiš li mi pesak iz ušiju?
Nema peska, čini ti se od morfijuma.
Vidim svoju ženu u tom pogledu.
Sećaš se još nečeg?
Mogu li da dobijem cigaretu? -Jesi li lud?
Zašto ti je toliko stalo da živim?
Jer sam bolničarka.
Džefri!
Staromodni paradajz i krompir s Long Ajlenda
ali banana je nestalo, banana danas nemamo!
Ketrin!
Kralj je insistirao da će nedvosmisleno dokazati
kako je njegova žena najlepša na svetu.
Sakriću te u sobi gde spavamo, reče Kandalus.
Kandalis ispriča Gaidžiju kako kraljica svake noći čini isto.
Skida odeću i spušta je na stolicu kraj vrata svoje sobe.
Sa tog mesta moći ćeš da je gledaš u slobodno vreme.
I te večeri bi baš kako mu je kralj rekao.
Ona ode do stolice i poče da skida odeću,
sve dok nije ostala gola pred Gaidžijevim pogledom.
I zaista je bila lepša nego što je mogao zamisliti.
Ali onda kraljica diže pogled i vide Gaidžija u senci.
I mada ne reče ništa, ona zadrhta.
Sledećeg dana ona posla po Gaidžija i suoči se s njim.
Saslušavši njegovu priču, ona reče: -Odrubite mu glavu!
Reče, ili ćeš umreti što si gledao ono što nisi smeo,
ili ćeš ubiti mog muža koji me je osramotio...
.. i postati kralj.
Tako Gaidži ubije kralja, oženi se kraljicom i vlada 28 godina.
Kraj.
Da okrenem bocu?
Džefri, neka ti ovo bude lekcija.
D'Agostino!
Spavaš li?
Da. Ne, dremam.
Dobar dan.
Hana? -Šta želite?
Vaša prijateljica Meri je rekla da pogledam kako ste.
Komšije smo. Moja kuća je samo dva bloka od Vaše u Montrealu.
Kabo, severno od Lorijea.
Dobar dan. -Dobar dan.
Za Vas. Voleo bih da sam ja zaslužan, ali to je od Meri.
Zovem se Dejvid Karavađo, ali niko me ne zove Dejvid.
Karavađo je previše apsurdno da se propusti.
Glupe šake. -Ja ću to.
Sveža su.
Nisam pojeo jaje od...
Primetili ste da ima pilića?
U ltaliji ima pilića a nema jaja. U Africi ima jaja,
ali nema pilića. Ko ih razdvaja? -Bili ste u Africi?
Bio sam. -Kao i moj pacijent.
Hteo bih da ostanem malo duže. Imam tu neka posla,
govorim jezik. Partizane treba razoružati.
Primamo ih kako bismo ih odvojili od oružja dok možemo.
Bio sam lopov, vojska je mislila da ću biti dobar.
Možete li da pucate?
Imate problem s rukama?
Treba da ih pogledam pre nego što krenete.
Puno je mesta, ne treba da smetamo. Spavaću u staji.
Nije važno gde, ionako ne spavam.
Ne znam šta je Meri rekla ali na mene niko ne treba da pazi.
Dole je čovek.
Doneo je jaja. Možda će ostati. -Zašto, ume li da ih izleže?
Kanađanin je.
Zašto su ljudi uvek srećni kad nalete na zemljaka?
Kad u Montrealu sretneš nekog, pozoveš li ga da živi s tobom?
Ne mora da te uznemiri. -Ne može. Već sam uznemiren.
Rat je. Važno je odakle si. -Zašto? Ne podnosim tu misao.
Uspeće nam. -Polako.
Mogu li da pomognem? -Gotovo je.
Dakle ti si naš kanadski džeparoš? -Lopov je preciznije.
Koliko razumem, bio si u Africi. Gde tačno?
Svuda. -Svuda?
Ja nisam uspeo da obiđem ni vrlo skroman deo.
Napuštaš nas? -Da.
Evo šanse da razmenimo ratne rane. -Onda definitivno idem.
Ima li i ona ratne rane?
Mislim da svako koga zavoli, obično pogine.
Planiraš da budeš izuzetak?
Ja? lzabrao si pogrešan kraj batine.
Dakle, Karavađo...
Hana misli da si izmislio ime. -A ti si svoje zaboravio?
Rekao sam da niko ne bi izmislio tako užasno ime.
A ja sam rekao da možeš zaboraviti sve,
ali ne i svoje ime.
Grof Almaši. Znači li ti nešto to ime? lli Ketrin Klifton?
Koliko ste platili?
Zdravo. -Retko viđaju strane žene na ovoj pijaci.
Koliko ste platili?
Valjda 7-8 funti. -U kojoj radnji? -Zašto?
Prevarili su Vas. Ne brinite, vratićemo.
Neću da vratim. -To ne vredi 8 funti, g-đo Klifton.
Meni vredi. -Jeste li se pogađali? -Ja se ne pogađam.
Uvredili ste ih.
Ne verujem. Izgleda da sam Vas nekako uvredila.
Rado bih za to platio pravu cenu.
Izvinjavam se zbog naglosti. Maniri su mi zarđali.
Kako Vam se dopada Kairo? Posetili ste piramide?
Izvinite me. -Ili Sfingu?
Širina, 25 - 33. Dužina, 25 - 1 6.
Idemo severno od Kufre pa ostavljamo avione u pustinji.
Ne slažete se? -Ti si Mađar, ti se nikad ne slažeš.
Dobro veče. -Kako je Vaša žena?
Zaljubila se u hotelske vodoinstalacije.
Ili je u bazenu, pliva satima, kao riba, ili je u kadi.
Upravo je izašla.
Bar je samo za momke.
G-đo Klifton. Oprostite, nismo navikli na žensko društvo.
Nema veze, uživala sam u knjizi.
Ekipa je u žalosti, draga. -Zaista?
Nemamo sreće sa fondovima za ekspediciju. -Šta ćete učiniti?
Bićemo skromniji. Ili čekati, podsetiti porodice da smo živi.
Zaboga, Medokse, ženjen si? -Veoma. Svi smo.
Sem mog prijatelja, Almašija.
Sad se osećam mnogo bolje, a ti, draga?
Bilo nam je neugodno. Onda nazdravimo odsutnim suprugama.
Za odsutne supruge. -I prisutne. -I buduće.
Hvala Vam.
Izvinite, mogu li?
Zašto ste me juče pratili? -Molim?
Posle pijace, pratili ste me do hotela.
Bio sam zabrinut. Evropljanka u tom delu Kaira.
Osetio sam obavezu. -Obavezu? -Prema supruzi jednog od nas.
Otpratiti da, ali praćenje je osobina grabljivica, zar ne?
Mogu li te zamoliti da se pomeriš?
Žao mi je, ali...
Meni je žao.
Samo kad se pomeraš. Ne mogu da podnesem pritisak na...
Je li ti dobro? Sanjala sam. Užasno.
Hana?
Hana, je li ti dobro? -Ostavi me.
Zaljubljena si u njega, zar ne?
Tvoj jadni pacijent. Misliš da je svetac jer onako izgleda?
Sumnjam.
Nisam zaljubljena u njega. Zaljubljena sam u duhove.
Kao i on.
A ako ti kažem da mi je on ovo učinio?
Kako bi mogao? Kada?
Ja sam jedan od njegovih duhova a on to i ne zna.
Šta to znači? -Pitaj svog sveca ko je. I koga je ubio.
Molim te ne šunjaj se po kući.
Ne verujem da je on išta zaboravio. Mislim da to želi!
Gospodo, za izradu mapa.
Posebna zahvalnost Džefriju i Ketrin,
bez čijeg herojskog skupljanja fondova bismo još lenčarili.
Za uvrtanje ruke!
Džefri mora u Kairo. -Uzvraćam uslugu, nosim fotose vojsci.
Kakve? -Portrete. Komandant brigade, njegova supruga.
Komandantov pas, komadant kraj piramida, komandant diše.
I naravno, biću očajan.
Istražiću najzad noćni život Kaira. Uz vodiča po barovima.
Htedoh reći, haremima. Jel' ovo prava zemlja za hareme?
Zdravo, ljubavi. -Srećan put. -Vidimo se za nedelju dana.
Kliftone. Srećan put. -I tebi, srećno.
Milo mi je da se našao novac. -Kliftone?
Verovatno me se ne tiče.
Misliš da je dobro što ostavljaš ženu?
Dobro? -U pustinji. To ženi može teško pasti.
Da joj ne bude previše.
Njoj se ovde dopada. Juče mi je rekla. -Svejedno...
Poznajem Ketrin od 3. godine. Bili smo kao brat i sestra.
Znao bih šta je za nju previše. Znala bi i sama.
U redu. -Zašto vas toliko plaše žene?
Zavoleo sam taj zvuk
kuckanja noktom o staklo šprica.
Prestani, molim te!
Nemam ključ od vrata.
Nemci su bili ovde. Bili su svuda.
Svuda su posejali mine. Naročito po klavirima.
Shvatam, izvini.
Ali možda si bezbedan dok sviraš Baha.
On je Nemac.
Nešto je smešno?
Ne, izvini.
Tebe sam već sreo. -Ne verujem.
Gledaj. Vidiš? Pomeriš ovo i nema više Baha.
Poručniče! Jeste li dobro? -Jesam, naredniče.
Želi da se iselimo. Kaže da u zgradi možda ima još 50 mina.
Misli da sam luda jer sam mu se nasmejala.
Indijac je.
Nosi turban. -On je Sik. Ako nosi turban, onda je Sik.
Verovatno ću se udati za njega. -Tako naglo?
Majka mi je uvek govorila da ću naći muža svirajući klavir.
Bilo je bolje dok smo bili sami. -Zar ostaje?
Sa narednikom, g.Hardijem.
Treba da naplaćujemo. Ima li svako neki posao?
Oni čiste put od mina. To je veliki posao.
Onda valjda ne možemo da naplatimo. -Ne možemo.
Kako neko kao ti odluči da dođe u pustinju?
Šta se desi? Radiš kao obično u svom zamku ili gde živiš,
i odjednom kažeš: "Moram u pustinju."
Jednom sam išao sa vodičem u Faju. Nije progovorio 9 sati.
Na kraju je upro prstom prema horizontu i rekao: "Faja."
Bio je to dobar dan.
Ti pevaš.
Molim? -Ti pevaš. Stalno.
Ne pevam. -Pitaj AI Aufa.
AI Auf!
Bolje se spremi oko pola devet
Nemoj da kasniš, znaš me ko sam
Biću ja tamo čim se muzika čuje
I cipele ću igrom odvaliti čim odjeknu bluza zvuci.
Sutra uveče...
Daj mi ruku.
Medoks!
Brzo dođi, našao sam nešto! -Šta je? -Brzo!
Gospode... oni plivaju.
Oni plivaju.
Kako to da objasniš?
Nekom ko nije bio ovde. Sasvim normalna osećanja.
Ne znam, prijatelju.
Kamal! -Bermane, šta radiš?
Pazi!
Izvucite ih! -Da pomognem.
Kako je? Je li ti dobro? -Da, dobro sam.
Lagano. -Moj članak!
Vraćam se najviše za 36 sati.
Nabavi još jedan hladnjak. Namestićemo ga do Brda Gline.
I bolju dizalicu. Loše smo planirali.
Bermane?
Srećan put.
Šta sad?
Sve ovo napolje! -Ja ću ostati, naravno.
Nikako. -Ja sam izazvao problem, ja ću ostati.
Ne može niko. -Jasno je da nema mesta za sve.
Ja najslabije kopam i nisam ranjena. Biće samo jedna noć,
a sem toga to je najefektniji način da ubedim muža
da se vrati i spase nas. -U redu. Idemo onda.
Možda bi ih stavio u svoju knjigu.
Imamo fotografije.
Nema potrebe.
Volela bih da ih uzmeš.
Zaista nema potrebe. Ovo je samo beležnica.
Previše su dobre.
Treba da budem zahvalan. Hvala ti.
A to bi bilo nepristojno, zar ne? Osećati zahvalnost.
Naravno da bi.
Treba da uđeš u zaklon. -Sasvim mi je dobro. -Gledaj.
Šta da gledam? -Vidiš li šta se dešava sa zvezdama?
Tako su razbacane. Pokušavala sam da ih dovedem u red.
Ne, tamo.
Za nekoliko minuta neće biti zvezda. Vazduh se puni peskom.
Nije dobro, je li?
Hoće li biti sve u redu? -Da.
Apsolutno.
"Da" zvuči utešno, "Apsolutno," ne.
Ispričaću ti nešto o vetrovima.
Postoji vihor iz južnog Maroka,
Ažež, od koga se Felahini brane noževima.
Postoji Gibli iz Tunisa. -Gibli?
On se valja i valja, i izaziva čudna nervna stanja.
Onda postoji Harmatan, crveni vetar.
Mornari su ga nazvali "more tame."
Crveni pesak tog vetra leteo je sve do južne obale Engleske,
i izazivao takve pljuskove da su ih smatrali krvlju.
Izmišljotine!
Imali smo kuću na toj obali i nikad nije padala krv.
Istina je. Herodot, tvoj prijatelj... -Moj prijatelj?
On piše o tome.
I piše o vetru Saimunu.
Koga je narod smatrao tako zlim, da su mu objavili rat.
Marširali su ka njemu u punoj ratnoj opremi.
Sa isukanim mačevima.
Moram da izađem s tvoje strane. Brzo, pusti me!
Žao mi je.
Glupo je bilo zaspati. Neoprostivo!
Dovraga, raketa!
Stanite! Ovamo!
Medoks!
Naši tragovi su zbrisani.
Medoks će izračunati daljinu. Uskoro će se vratiti.
Zamolio bih te da zalepiš svoje slike u moju knjigu.
Voleo bih da ih imam. Bio bih počastvovan.
Ostali!
Gospode! -Brzo!
Užas! Moramo ih izvući. -Brzo, drugu lopatu!
Je li kukavički pitati koliko još imamo vode? -U čuturi malo.
Imamo vode za piće u hladnjaku
i nije kukavički već vrlo praktično.
Hajde...
Postoji i biljka koju nikad nisam video, ali kad joj
isečeš delić srca, do jutra se tu nakupi ukusna tečnost.
Nađeš biljku i isečeš joj srce.
Evo ga.
Tu je prozor.
Očisti staklo, ja ću vrata. Pazi na ruke.
Sve je u redu, mi smo tu.
Držite se, evo nas.
Ketrin!
Voda.
Džefri nije u Kairu.
Nije on klovn. Niti je avion venčani poklon, vladin je.
Oni žele mape čitave Severne Afrike. Možda je u Etiopiji.
Ako računaš na njegovu iznenadnu pojavu.
Je li i brak izmišljen?
Ne, brak nije.
Hvala Bogu.
To je Medoks.
Jesam li ja "K" u tvojoj knjizi? Morala bih biti.
Poglavlje prvo. Sedeo je prkoseći naređenjima
pred Zamzamahinim topom.
Ne mogu da čitam ove reči. Zapinju mi u grlu.
Jer čitaš prebrzo. -Nikako. -Citaj lagano, kao Kiplinga.
Oko je previše nestrpljivo. Citaj brzinom kojom je pisao.
Kako beše... sedeo je, zarez,
prkoseći naređenjima, zarez,
pred Zamzamahinim topom na ciglenoj... kako beše?
Ciglenoj platformi. Nasuprot starom Adžib-Geru.
Kući Čuda, zarez,
kako su meštani zvali Muzej Lahore.
Taj top još stoji ispred muzeja.
Načinjen je od metalnih posuda uzetih domaćinstvima kao porez
pa zatim pretopljenih. Kasnije su tim topom
pucali na moj narod, zarez, meštane. Tačka.
Čemu zapravo prigovaraš? Piscu, ili njegovoj temi?
Ono čemu zaista zameram...
.. zameram tebi što si mi popio svo mleko.
A poruka je tvoje knjige, ma koliko ja sporo čitao,
da je za lndiju najbolja britanska vladavina.
Hana, momak i ja smo našli zajedničko zadovoljstvo.
Svađate se oko knjiga?
Oko kondenzovanog mleka. Izuzetan izum.
Doneću novu konzervu.
Ni meni se nije dopala knjiga. Sva je o muškarcima.
Previše je muškaraca. Kao u ovoj kući.
Voliš ga, zar ne? Glas ti se menja.
Ne verujem. Svejedno, on je ravnodušan prema meni.
Sumnjam da je to ravnodušnost.
Hana mi reče da si ravnodušan prema njenom kuvanju.
Prema kuvanju jesam. Ne samo prema Haninom.
Jeste li ikad probali sendviče sa kondenzovanim mlekom?
Jako su dobri sa solju.
Nećeš da uđeš? -Ne.
Treba da krenem kući. -Molim te, uđi.
Gospođo Klifton...
Nemoj.
Moja knjiga je još kod tebe.
Hvala.
Još imaš pesak u kosi.
Zadivljena sam, umeš da šiješ. -Dobro.
Ali šiješ vrlo loše. -Ti ne šiješ uopšte.
Žena ne treba to da uči, ako i ume, ne sme to priznati.
Sklopi oči.
Sad je još teže.
Kad si bila najsrećnija? -Sada.
A kad si bila najmanje srećna?
Sada.
Šta voliš? -Šta volim? -Nabroj sve.
Vodu.
Ribe u njoj.
I ježeve. Volim ježeve. -Šta još?
Saft. Stekla sam naviku.
I kupanje. Ali ne sa drugima.
Ostrva.
Tvoj rukopis.
Mogla bih ovako čitav dan. -Nabrajaj čitav dan.
Svog muža.
Šta najviše mrziš?
Laž. A šta ti najviše mrziš?
Posedništvo. Kad te neko poseduje.
Kad odeš, treba da me zaboraviš.
Ko je ovo? -Zar me ne poznaješ?
To si ti? Ovako bucmast?
To je božićni poklon. Prskalica.
Ovo nije tvoj rukopis, je li? -Jeste.
22. decembar. Ratne izdaje
su dečja igra prema izdajama u miru.
Novozaljubljeni su plašljivi i nežni,
ali razaraju sve oko sebe.
Jer srce je vatren organ.
Dopada mi se. Verujem u to.
Ko je "K?"
"K" je Ketrin.
Reci da si bolesna. -Molim? Neću.
Reci da ti je loše. Od vrućine.
Ja ne mogu da radim. Ni da spavam.
Ketrin!
Dolazim!
Ni ja. Budim se s kricima usred noći.
Džefri misli da je pustinjska trauma. -Još ti osećam ukus.
Ne mogu da pišem s tvojim ukusom u ustima.
Onesvesti se. Uhvatiću te.
Srećan Božić svima.
Gospode. Donesite stolicu.
Ova toplota je užasna. -Sasvim joj je dobro.
Jesi li trudna? -Ne bih rekla.
Romantično. Ja sam sa Fionom padala svakih 5 minuta.
Roni me je nazvao. "Dama Ljubipatos."
Mogla bih da se odmorim unutra par minuta.
Poći ću s tobom. -Biće mi dobro, ostani ovde.
Srećan Božić.
Jesi li video Ketrin? -Molim? -Ovde Klifton.
Nisam, žao mi je.
Draga, upravo sam čuo.
Jadnice, je li ti dobro? -Jeste, samo je pretoplo.
Dama H. misli da si trudna.
Nisam, samo mi je pretoplo. Zar tebi nije?
Kuvam se.
Odvešću te kući.
Možemo li stvarno kući? Ne mogu da dišem.
Umirem za nečim zelenim, ili za kišom.
Božić je i sve je...
Ja bih sutra pošla kući, ako želiš.
Znaš da ne možemo kući. Možda će biti rata.
Ti toliko voliš da se maskiraš. -I tebe volim.
Šta to miriše? -Molim? -Marcipan.
Imaš marcipan u kosi. Nije ni čudo što si nostalgična.
Jesi li to ti?
Molim?
Ako kažem "Los?" -Šta je dođavola los?
Ja sam se izmenio, zašto ne bi i ti?
Čuo sam kako dišeš.
Mislio sam da pada kiša. Umirem za kišom.
Umirem ionako, ali žudim da osetim kišu na licu.
Kako ti nazivaš prvu godišnjicu venčanja?
Papir? Je li to? Ne znam.
Papir?
Draga, ja sam. Žalim, nešto je iskrslo.
Ne mršti se, biću tu sutra uveče.
Baš hoću i neću se maći odavde dok se ne vratiš.
Obećavaš? Volim te.
Nisam znao da ideš. -Ne idem. Iznenadiću je za godišnjicu.
Zaboravila je. Šta je simbol prve godišnjice?
Pamuk ili papir?
Prve? Mislio sam da ste u braku godinama.
Bili smo najbolji prijatelji godinama.
Uvek mi je plakala na ramenu, pa sam je ubedio
da se njime zadovolji. Genijalno.
Los, tu si?
Je li prvagodišnjica pamuk? -Sta je pamuk?
Prva godišnjica braka? -Prva godišnjica je papir.
Stani!
Zaustavi ovde. -Ovde? -Samo stani.
Šta je ovo?
Narodna pesma. -Arapska? -Ne, mađarska je.
Moja daika mi ju je pevala dok sam rastao u Budimpešti.
Divna je.
O čemu govori? -"Serelem" znači ljubav.
Priča o jednom mađarskom grofu.
On je lutalica i budala. Godinama za nečim traga.
Ko zna za čim. A onda jednog dana podlegne čarima
tajanstvene Engleskinje, prave Harpije,
koja ga tuče, on postaje njen rob i ušiva joj odeću.
Prestani! Stalno me mlatiš.
Bitango, a ja ti poverovala.
I treba da mi budeš rob.
Zauzimam ovu plećku.
Ne, čekaj. Okreni se. Hoću ovo.
Ovo mesto.
Volim ovo mesto. Kako se zove?
Ovo je moje. Tražiću od Kralja da ga nazove "Almaši Bosfor."
Mislila sam da smo protiv posedništva.
Večeras mogu da ostanem.
Mislim da Medoks zna.
Stalno priča o Ani Karenjinoj. To je za njega muško ćaskanje.
U stvari je to moja ideja.
Govorim sebi kako je ovo drugačiji svet.
Drugačiji život.
A ja sam ovde drugačija supruga.
Da, mnogo si drugačija.
Divni su. Jesu li to naprsci?
Da, veoma su stari. Puni su šafrana.
Ako pomisliš da sam odustao od podsticanja na šivenje.
Neću da se pogađam.
Jesi li me pratio onog dana na pijaci? -Naravno.
Hoće li sa nama biti sve u redu? -Da.
Apsolutno. -O, Bože...
Mislio sam da se nikad nećeš probuditi. -Molim?
Gde si to našao? -Oslobodio sam ih.
To je pljačka. -Niko ne treba da poseduje muziku.
Pitanje je, ko ju je napisao? -Irving Berlin.
Za? -"Cilindar."
Postoji li pesma koju ne znaš? -Ne. On stalno peva.
Dobro jutro. Jesi li znao da stalno pevaš? -Rečeno mi je.
I Kip je takav.
"Vang Vang Bluz." -Ti si neverovatan.
Dobro jutro, g-đice.
Ti si mi spasao život. Nisam zaboravila.
Mislila sam da si vrlo visok. Delovao si tako veliki.
Kao div. A ja sam bila kao dete koje ne ume da hoda.
Kao beba.
Nekad sam imala dugu kosu.
Zaboravila sam koliko ju je teško oprati.
Probaj ovo. Našla sam izvrsnu teglu. Maslinovo ulje.
Hvala.
Je li to za moju kosu? -Da, za tvoju kosu.
Bio je jedan general koji je nosio povez preko zdravog oka.
Za njega su se ljudi žešće borili.
Ponekad mi se čini da bih mogao da zaigram.
Šta je ispod tvojih rukavica?
Tobruk - jun 1 942.
On te čeka. Hoću li te videti večeras?
Slušaj, Los, ti nam trebaš u Tobruku.
Znam da je gadno, ali Švabe imaju naše mape.
Koristeći njih ubacuju špijune u Kairo.
Romel će ući u Kairo s našim mapama. Pustinja je kao krvava
autobuska linija, i mi smo im ih dali! I svakom strancu
koji naiđe. "Kraljevsko Geografsko, izvolite mape!"
Medoks je poludeo. Znao si ga? Sjajan istraživač.
Pošto je saznao da ga je Almaši izdao.
Najbolji prijatelj. To ga je uništilo.
Ustaj, smesta! -Nemam momka!
Ne poznajem nikoga!
Stoj!
Dejvid Karavađo. -Ne.
Ovo je snimljeno u Kairu, u britanskom štabu, jula '41 .
Kao i ovo. Avgust '41 .
I ovo. Februar '42.
Možda sam nešto kupovao ili im nešto prodavao.
Bio sam u Kairu mnogo puta.
Ti si kanadski špijun, radiš za saveznike. Sifra: Los.
Mogu li dobiti doktora? Nije mi dobro. Krvarim!
Hoćeš doktora? -Tražim ga već nedeljama, mesecima...
Nemamo ovde doktora.
Ali imamo bolničarku. -I ona je dobra.
Daj mi bar nešto. Ime ili šifru.
Da svi odemo odavde.
Ne mogu da mislim na ovoj vrućini. Previše je vruće.
Spavao sam s tom devojkom. Imam ženu u Tripoliju.
Kad žensko pokaže prstom na tebe, imaš samo nevolje.
Reći ću ti šta ću. Ovo je tvoja bolničarka, muslimanka,
tako da će sve razumeti. Kakva je kazna za preljubu?
Ženjen si a tucao si drugu, dakle...
.. da ti odsečem ruke?
Ili to beše za krađu? Zna li ko?
Ti bi morao da znaš. Odrastao si u Libiji, zar ne?
Nemojte me seći. -Ili u Torontu?
1 0 prstiju. Može ovako? Daj mi ime za svaki prst, ma čije.
Obojica dobijamo. Pokušavam da budem razuman. -Nemojte!
Jesu li i palčevi prsti?
Od ovih nema pomoći.
Muka mi je od ove sobe, od vrućine i od ovog telefona!
Ženevska konvencija.
Ženevska konvencija! -Ne smete to!
Dođi ovamo.
Daću vam imena. Kakva si imena hteo?
Pustite me da razmislim!
Znam ih, molim vas! Obećavam!
Kakva imena? Znao sam ih! Ne mogu da se setim!
Gospode, nemoj! lsuse Hriste!
Molim te, ne moje ruke!
Onog što mi je odsekao palčeve...
Našao sam ga i ubio.
Onog što me je snimio? I njega posle godinu dana.
Onog što je ubacio nemačke špijune u Kairo, još tražim.
Tuda se ne može ući.
Kairo - mart 1 939.
Opet sam pregledao Belove stare mape.
Ako nađemo put kroz Vadi, možemo putem pravo u Kairo.
To je moguće. -Znači četvrtkom ne veruješ Belovoj mapi.
Bel je nesposoban da crta, ali petkom je nepogrešiv?
Gde su ekspedicijske mape? -U mojoj sobi.
One pripadaju vladi njegovog Veličanstva.
Ne treba svako da ih vidi.
Šta je s tobom? -Ne budi tako naivan, znaš da počinje rat.
Ovo je stiglo jutros. "Po naređenju britanske vlade,
sve međunarodne ekspedicije se prekidaju od maja 1 939."
Šta njih briga za naše mape?
Šta smo našli u pustinji? Vrhove strela, kopalja...
U ratu, ako držiš pustinju, držiš Severnu Afriku.
Medoks... ono mesto.
Mesto ispod ženskog grla.
Ono udubljenje, ovde. Ima li neko zvanično ime?
Zaboga, čoveče, saberi se.
Je li mir? lli rat?
Nigde nema patriotskog uzbuđenja,
ali svuda se oseća rat.
Odgovor ima jedan čovek. A masa oko njegovog automobila
simbol je činjenice
da britanski narod nikad nije bio jedinstveniji u istoriji.
Puno je posla na San Daun Beju. Veslanje, jedrenje,
i još mnogo sportova za svakog zaljubljenika.
Oprosti.
Ne mogu ovako.
Ne mogu više.
Bolje da odem.
Reci zbogom.
Ne slažem se. Nemoj ni pomisliti da se slažem.
Svakog časa će saznati. To će ga ubiti. -Nemoj opet o tome.
Ketrin.
Hoću samo da znaš, još te se nisam odrekao.
Hoćeš.
Verujem da kasnim. -Dobro je, svi smo tu.
U zdravlje Međunarodnog Peščanog Kluba.
Neka se ubrzo opet oformi.
Međunarodni Peščani Klub.
Neprilagođeni, bludnici, fašisti i budale.
Blagoslovio nas Bog.
Ne smem reći "međunarodni." Prljava reč.
Njegovom veličanstvu, fireru, dučeu... -Šta je poenta?
Ljudi ovde nas ne žele. Mora da se šalite.
Egipćani jedva čekaju da se otarase kolonijalista. Zar ne?
Fuad? Najbolji ljudi im padaju na kolena,
mole da im poštede titule., je li tako?
Je li tako, Ser Roni?
Šta je poenta? lzmislio sam novu igru.
Je li neko za? Zove se "Zagrljaj Bosfor."
Medoks? lli Berman, igraćete sa mnom?
Dag, dođi. -Hajde prvo da jedemo. Sedi.
U Brajtonu ćemo se okupati, sve ćeš ribe preplašiti.
Kad tanani kostim tvoj izmami
od peraja do peraja osmeh riblji.
Presporo sviraju. Ali to su bile reči pre čišćenja.
Mogla bi to da bude pesma za tebe. G-đo...
Umukni ili idi kući. Mrtav si pijan! -Apsolutno, ćutaću.
Izvinite.
Ne znam šta mi je.
Izvinjenja na sve strane.
Hvala.
Zašto si ga držala za kragnu?
Molim? -Tog dečaka.
Držala si ga za kragnu. Zašto?
Je li on sledeći? Odvući ćeš ga u svoju sobicu? Gde je?
Je li tu? -Ne čini to.
Posmatrao sam te na baštenskim zabavama,
na verandama, na trkama. Kako možeš da podneseš?
Kako možeš da se smešiš kao da ti život nije prevara?
Znaš ti.
Igraj sa mnom.
Ne.
Igraj sa mnom.
Želim da te dodirnem. Želim ono što pripada meni.
Misliš da samo ti nešto osećaš? To misliš?
Zašto ne odeš...
i naspavaš se? -Želiš to?
Laku noć.
Hana?
Kip.
Samo čekaj, nemoj još da gledaš.
Čekaj.
Kip!
Hvala ti.
Ako ti jedne noći ne bih došla, šta bi učinio?
Nastojao bih da te ne očekujem.
Da, ali ako bi bilo kasno, a mene još nema.
Onda bih pomislio da postoji razlog.
Ne bi došao da me nađeš?
Zbog toga poželim da više ne dolazim ovamo.
Onda kažem sebi, on po ceo dan traga.
Uveče želi da bude nađen.
Želim da me ti nađeš.
Želim da budem nađen.
Tražio sam poručnika Singa. -On spava.
Moramo na posao. -Reći ću mu.
Je li mina u pitanju? -Bomba. Kod vijadukta.
Mora li da ide? -Molim?
Šta da nisi mogao da ga nađeš danas, naredniče?
Šta se dešava, jesam li potreban? -Bojim se.
Ne idi, plašim se. -Ovo je moj posao. Radim ga svakog dana.
Hardi!
Serijski broj KK-IP 2600.
Idem po kiseonik.
Hardi, šta se dešava? -Ne znam, dopire s puta!
Kaplaru!
Ne znam o čemu se radi! -Zaustavi ih!
Hardi!
Šta je ovo, prokleti karneval! -Osigurač se prekinuo!
Je li aktivirana?
Držite se, odmah dolazim.
Vidite li detonator?
Morate je preseći. Hladnoća neće potrajati.
Stanite! Lakše malo!
Stoj! Ulagani!
Beži! -Razumem.
Ovo me užasno ljuti. -Znam, gospodine.
Pazite, peče!
Presecite je. Morate je preseći!
Ne znam ni koja je prava. Izaberi i seci.
Dajte ćebe! Dejd, daj ćebe za poručnika.
Gotovo je, naredniče! Svabe su se predale!
Čestitam, gospodine.
Kip!
Pada kiša.
Kip, igraj sa nama. -Kasnije. -Ma hajde.
Nikad neću oprostiti sebi. Nikad.
Narednik Hardi, gospodine. Zamka. Vešali su zastavu.
Na statuu, i ona je eksplodirala.
Narednik Hardi se peo. Sale radi.
Trebalo je da to budem ja, ideja je bila moja.
Ne želite da vidite.
Ko je ta devojka? -Njegova verenica.
Hardijeva? -Držao je to u tajnosti.
Kip? Ja sam.
Jako mi je žao.
Mogu li da govorim s tobom?
Zašto nećeš da govoriš sa mnom?
Pusti me unutra!
Hana kaže da odlaziš. -Biće suđenja.
Žele da prevodim. Zar ne znaju da sam alergičan na sudnice?
Naiđem ja na bolnički konvoj tražeći ovo.
Jedna bolničarka, Meri, kaže mi za tebe i Hanu.
Kako se krijete u nekom manastiru, skrovištu.
Kako si nađen u pustinji opečen i nisi se sećao imena,
ali si znao sve moguće pesme i imao samo primerak Herodota.
Ispunjen pismima i isečcima.
Znao sam da si to ti.
Ja?
Video sam te kako pišeš u tu knjigu u ambasadi u Kairu.
Kad sam ja imao palčeve a ti lice i ime. -Razumem.
Pre nego što si prešao Nemcima.
Pre nego što si uveo Romelovog špijuna u britanski štab.
Napravio je dobre snimke. Video sam svoj u Tobruku.
Ostavio je utisak.
Morao sam nazad u pustinju. Obećao sam.
Ništa drugo mi nije bilo važno. -Sta si rekao?
Ništa drugo mi nije bilo važno.
Postoji rezultat tvojih dela. Nije to bila nova ekspedicija.
Nego ovo!
Hiljade ljudi bi izginulo da Britanci nisu ubili fotografa.
Hiljade ljudi je izginulo. Samo drugih.
Da, kao Medoks? -Šta? -On se ubio.
Tvoj ortak. Kad je otkrio da si špijun.
Medoks je mislio da sam špijun? Ne.
Nikad nisam bio špijun.
Odvratno. Kao lov na veštice. Svaki stranac je špijun.
Čuvaj se. -U redu.
Nas nije bilo briga za države.
Britanci, Arapi, Mađari, Nemci. Nije bilo važno.
Bilo je nečeg finijeg. -Bilo je.
Ostaviću avion u oazi Kufra. Ako ti zatreba. -U redu.
Teško je reći koliko će trajati.
Možda ćemo opet biti zajedno za mesec-dva.
Moram se navići da ne čitam previše svačega.
Tako ništa ne naučiš.
Zbogom, prijatelju.
Boga nema, ali se nadam da će neko paziti na tebe.
Ako te još zanima, ovo se zove "usek iznad grudne kosti."
Poseti nas u Dorsetu kad se ova besmislica završi.
Nikad ti nećeš doći u Dorset.
Znači nisi znao da se Medoks ubio? -Ne.
I nisi ubio Kliftonove?
Ona...
Ona je...
Ne mogu...
Možda i jesam.
Pakovao sam naš logor kod Pećine Plivača.
Klifton se ponudio da doleti iz Kaira i pokupi me.
Uvek je leteo je kao lud, zato i nisam obraćao pažnju.
Ketrin.
Gospode, Ketrin, šta ćeš tu? -Ne mogu da se pomerim.
Iznenađenje, rekao je. Jadni Džefri, znao je sve vreme.
Vikao je, volim te, Ketrin, mnogo te volim.
Je li teško povređen?
Moram te izvući. -Molim te ne pomeraj me.
Moram te izvući. -Boli. -Žao mi je.
Zašto si me omrznuo? -Molim?
Sve si dovodio do ludila. -Ne govori.
Govoriš tolike jezike a ne želiš da pričaš.
Nosiš naprstak? -Naravno.
Idiote. Uvek sam ga nosila.
Uvek sam te volela.
Hladno je. -Znam, žao mi je.
Založiću vatru.
Jesi li izvukao Džefrija iz aviona? -Jesam.
Dobro je. Hvala ti.
Slušaj me, Ketrin. Slomila si članak, probaću da ga povežem.
Imaš slomljen ručni zglob i možda nekoliko rebara.
Zato te boli kad dišeš. Moraću pešice do EI Tadža.
Sudeći po prometu u pustinji, naleteću na neku vojsku.
Onda ću se vratiti i biće ti dobro. -Obećavaš?
Ne bih želela da umrem ovde. Ne u pustinji.
Uvek sam zamišljala raskošnu sahranu.
Određene pesme. I tačno znam gde želim da me pokopaju.
U našoj bašti gde sam odrasla, s pogledom na more.
Obećaj da ćeš se vratiti. -Obećavam. Vratiću se po tebe.
Obećavam da te nikad neću ostaviti.
Imaš puno vode i hrane.
Ostaviću ih otvorene.
Nešto za čitanje.
Štedi ovo.
Hoćeš li da pokopaš Džefrija?
Znam da je mrtav.
Žao mi je, Ketrin.
Znam.
Svake noći odsecam deo svog srca.
Ali ujutro je opet celo.
Dragi...
Moj dragi.
Nemoj da kasniš, znaš me, Biću tamo čim se muzika čuje
Zapamti dušo, kad stigneš tamo
s pozivnicom za bal, sjajan karneval,
svi će te čekati momci, zato dušo sedi u taksi.
Spavao sam u podne i u sumrak.
Rekao sam joj 3 dana donde i 3 sata nazad. Nemoj da odeš.
Vratiću se.
Gospode. Odakle vi?
Desila se nesreća. Treba mi doktor.
Da pođe sa mnom. I ova kola. Platiću, naravno.
I morfijum. -Mogu li da vidim Vaša dokumenta?
Molim? -Možete li se nekako identifikovati?
Žalim, govorim besmislice. Oprostite, to je od hoda.
Žena je teško povređena u Gilf Kabiru, u Pećini Plivača.
Ja sam član Kraljevskog Geografskog Udruženja.
Recite svoje ime.
Grof Laslo de Almaši.
Almaši? Možete li da mi spelujete?
Slušajte me. -Koje ste nacionalnosti? -Zena umire.
Moja žena umire. Pešačio sam...
Pešačio sam tri dana.
Neću da spelujem, hoću da mi date ova kola.
Razumem Vas. Možda biste seli.
Javićemo se štabu. -Ne, nemojte.
Ne zovite nikog. Samo mi dajte jebena kola!
Zaustavi, molim te. Žena umire!
Slušaj Fric, ako ti čujem još jednu reč, razbiću te!
Fric? Šta pričaš? -Pa tako se zoveš, zar ne?
Jebeni Grof Fon Bizmark! Da nisi možda lrac?
Molim vas, morate me saslušati! Ketrin!
Izvini. Moram u toalet.
Moraćeš da čekaš. -Hitno je. -Naredniče!
Švaba hoće u klonju. Kaže da je hitno.
Kuda idemo? -Na sever do obale. Bengazi. Brzo stižemo.
Odande možeš brodom kući. -Hajde.
Preuzmi ga ti. Sit sam prokletog voza po ceo dan.
Neće da se otvori.
Dakle, jeste. Umrla je zbog mene.
Jer sam je ja voleo.
Jer sam imao pogrešno ime.
I nikad se nisi vratio do pećine?
Jesam. Održao sam obećanje.
Nemci su mi pomogli. Napravili smo razmenu.
Imao sam ekspedicione mape.
Pošto su me Britanci proglasili neprijateljem,
dao sam mape njihovim neprijateljima.
Vidimo se u Dorsetu
Tako sam se vratio u pustinju do Ketrin.
U Medoksovom engleskom avionu s nemačkim benzinom.
Kad sam stigao u ltaliju na kartonu su mi
napisali su engleski pacijent. Zar to nije smešno?
Posle svega postao sam Englez.
Dočekaš jutro i otrov iscuri, je li?
Crne noći.
Mislio sam da ću te ubiti.
Ne možeš me ubiti. Ja sam davno umro.
Sad ne mogu da te ubijem.
Dobili smo prekomandu. Severno od Firence.
Razmišljao sam juče.
Pacijent i Hardi. Oni su sve dobro što Engleska ima.
Nisam mogao da izrazim šta je to.
Nismo izmenili dve lične reči a prošli smo užasne stvari.
Užasne stvari.
Bio je veren sa devojkom iz sela.
A nikad nije...
Nije me pitao umem li da igram kriket, ni za kama sutru.
Ne znam ni o čemu pričam. -Voleo si ga.
Ketrin...
Još sam živ.
Bolje bi ti bilo.
Ne uzdaj se u to. Ovo malo vazduha u mojim plućima
svakog dana sve je manje i manje.
Što je sasvim u redu.
Govorio sam s Karavađom, asistentom u istraživanju.
Kaže mi da duh hoda pod tremovima.
Mogu da mu se pridružim.
Hana! -To je momak.
Uvek ću se vraćati u tu crkvu. Da pogledam moje slike.
I ja ću se uvek vraćati u tu crkvu.
Onda ćemo se jednog dana sresti?
Hvala ti.
Čitaj mi, hoćeš?
Čitaj da zaspim.
Dragi, čekam te.
Koliko je dug dan u mraku? lli nedelja?
Vatra se ugasila. Užasno mi je hladno.
Trebalo bi da se izvučem odavde, ali ubilo bi me sunce.
Bojim se da trošim svetlost na slike i dok ovo pišem.
Mi umiremo.
Umiremo obogaćeni ljubavnicima,
plemenima, ukusima koje smo progutali,
telima u koja smo ušli i plivali kao rekama.
Strahovima u kojima smo se sakrili kao u ovoj pećini.
Želim sve ovo na svom telu.
Mi smo prave države.
Nisu to granice na mapama sa imenima moćnih ljudi.
Znam da ćeš doći i odneti me u palatu vetrova.
Oduvek sam to želela. Da šetam na takvom mestu sa tobom...
.. sa prijateljima. Po Zemlji bez mapa.
Lampa se ugasila...
.. i ovo pišem u tami.
Hana!
Ovo je Đoja. -Dobar dan.
Ona će te odvesti u Firencu. -Mogu ja pozadi.
Mada su mnogi likovi zasnovani na istorijskim ličnostima,
i mnoga opisana mesta, kao Pećina Plivača sa okolinom,
zaista postoje i bila su istražena '30. godina,
važno je naglasiti da je priča izmišljena, likovi u njoj,
kao i neki događaji i putovanja.
Obrada: www.film-club.net