www.film-club.net www.titlovi.com
Pušenje nije dozvoljeno.
- Čak ni napolju? - Ni unutra.
Izvinite, gdine. Balindžer. Ili, mogu li vas zvati...
Maestro?
- Kako prolazi odmor? - Vrlo dobro, hvala.
Dugo već dolazite ovde?
Dolazim ovde već više od 20 godina.
Dolazio sam ovde sa svojom ženom i nastavio sam da dolazim sam.
Zašto Švajcarska?
Blizu je Italije, a posle Londona i Nju Jorka...
Dirigovao sam Venecijanskim orkestrom.
- Tako je. - Dvadeset i četiri godine.
Baš sam budalast!
Još uvek dirigujete ili komponujete, Maestro?
Ne, povukao sam se.
Maestro, kao što sam naveo u pismu,
ja radim za Bakingamsku palatu, organizacija specijalnih događaja.
- Radite za Kraljicu? - Da, na neki načun.
Lepo. Monarhije su za poštovanje.
Ako dozvolite... Zašto mislite da su monarhije za poštovanje?
Jer su tako... ranjive.
Skloniš jednu osobu...
I odjednom...
Ceo svet se menja.
Kao u braku.
Maesrto, Kraljica bi bila počastvovana
kada bi potvrdili učešće za ovogodišnji jun.
- Lepo. - Kraljica bi bila ushićena da zna da ste prihvatili.
Kraljica nikad nije bila ushićena ni u vezi čeka.
Takođe...
Vaše učešće bi se srećom poklopilo
sa rođendanom Princa Filipa.
Kraljica bi veoma volela da mu pokloni koncert Orkestra BBC-ija.
Ja više ne dirigujem.
- Sigurno niste zaboravili kako se to radi. - Ne.
Nisam zaboravio kako se to radi.
Prince Filip i Kraljica će biti ushićeni
da vas čuju kako dirigujete vašu čuvenu "Jednostavne pesme".
Nećete dirigovati "Jednostavne pesme".
Zašto ne?
Lični razlozi.
Veliki sopran Sumi Džo je pristala da peva.
Sumi Džo nije dobra.
Samo recite koji sopran je dobar i imaćete ga.
Nijedan.
Vrlo dobro.
Obavestiću Kraljicu o našem razgovoru.
Doviđenja, Maestro.
Vidite li ono?
Da li je to on?
Da...
On je! Bože!
Anhela!
Melani! Melani!
Razmišljao sam danas kako mi imamo isti problem.
Jel tako?
Pogrešno smo shvatili naše živote
jer smo dozvolili sebi da im damo,
samo jednom...
osećaj lakoće.
Lakoća je neodoljivo iskušenje.
Radio sam sa velikim evropskim i američkim rediteljima ali...
zauvek ću biti upamćen kao "Mister Q".
Kao jebeni robot.
Morao sam da nosim...
oklop od 90 kilograma u kojem mi se nije videlo lice
ali svakih pet minuta neko bi morao da me podseti
da sam bio "Mister Q".
Na isti način kao što vas podećaju da ste uradili "Jednostavne pesme".
A zaboravljaju...
Da ste komponovali "Crnu prizmu"...
"Hadrianov život" i sve ostalo.
Jer lakoća je takođe...
perverzija.
Šta radite u Evropi?
Radim novi film.
U Nemačkoj, počinjemo za mesec dana.
- Pripremam ulogu. - Da li je uloga laka?
To zavisi od vašeg ugla gledanja.
Sve ide dobro?
Videćemo.
Pa... za mene je kasno.
Za mene nije.
Laku noć.
Da li si pišao danas?
Dvaput.
- Četiri kapi. A ti? - Isto, manje-više.
Manje ili više?
Manje.
Vidi ih kako su lepi.
Samo kada bi znao kako je to dirljivo kako rade na tekstu,
tako su strastveni.
Vidiš ono dvoje?
Zaljubljuju se... Ali to još uvek ne znaju.
- Otkud ti znaš? - Znam jer znam.
Znam sve o ljubavi.
Možda bi mi mogao davati časove... jednog dana.
Sada je kasno.
- Čuo si poslednje vesti? - Ne.
Džojs Ovens, Mis Univerzum, se doseljava ovamo.
Očito, jedna od njenih nagrada je besplatna nedelja u ovom hotelu.
Čuo sam.
Meni više liči na kaznu nego na nagradu.
- Kako napreduje tekst? - Biće to remek-delo.
Moj testament.
Brenda će biti nezaboravna dama.
Danas smo došli do naslova:
"Poslednji dan života".
Šta misliš?
Dobar je. Dobar.
Odoh na spavanje.
Laku noć.
MLADOST
Prevod na sluh: zorduki
- Neki čovek lebdi tamo. - Godinama dolazim ovde.
Nikad nije lebdeo.
Gde ste odlučili da idete?
Idemo u Polineziju. Dve nedelje.
- Džulijan je sve obišao, kao i obično. - Dobro.
Biće ti drago da imaš sobu samo za sebe, neću te više smetati.
Uopšte ne. Praviš mi društvo.
Mik radi... Ja se dosađujem.
Nećeš se ni minut dosađivati jer ja sam ti organizovala punu uslugu.
Imaćeš masažu, saunu, dnevne preglede kod doktora,
da ti pomognu da se vratiš u formu.
U mojim godinam vraćanje u formu je čisto gubljenje vremena.
Sve će biti još dosadnije.
Ti si žrtva sopstvene apatije, tata.
Zašto ne odete do Venecije? Možeš mami odneti cveće.
Htedoh ti reći, Francuzi mi svakog dana šalji mejlove.
Insistiraju da napišeš memoare, šta da radim?
Pusti ih da insistiraju.
Nazvaću te čim stignemo.
Zdravo, tata.
Zabavi se!
Da li bi se okrenuli na leđa, molim?
Nakon bola dolazi užitak.
A onda... opet bol.
- Kako ide, gdine. Balindžer? - Ide.
Ne znam gde, ali ide.
Moja ćerka kaže... da sam apatičan.
Toliko je očito?
Gledate previše filmova, idioti. Zaboravili ste šta je život!
- Tačno. - Filmovi jesu život!
Znate samo da kritikujete a da bar jednom imate inspiraciju...
Tako je.
Zar te nisu učili u filmskoj školi da inspiracija ne postoji?
Inspiracija je laž. Inspiracija ne postoji.
- Samo fermentacija. - Tako je. - Inspiracija postoji.
Ti je ne prepoznaješ jer nemaš talenta.
- Tako je? - Šta radiš, kog kurca?
- Slažeš se sa svakim? - Naravno.
Uplašen i nesiguran.
Roditelji me nikad nisu ohrabrivali.
Nikad nisam imao devojku. Sumnjam u svoju seksualnu orjentaciju.
Stani. Nećeš me potresti.
Moja tetka ima dečju paralizu.
Da se nisi usudila da mi ponovo kažeš da nemam talenta, idiote.
Sada nije vreme za fermentaciju. Netalentovani parazitu!
Dosta je, zaista me nervirate.
Moramo smisliti kraj.
A vi trošite vreme na filozofiju i velike ideje...
On je na samrtnoj postelji.
Jedva govori.
Šapuće svojoj ženi:
"Ne plači, dušo."
"Znaš da su mi žene koje plaču uvek bile prazne i odbojne."
- Lepo! - Usrana ideja.
Još nešto?
Mene nećeš prevariti.
Znam da ne možeš da lebdiš.
To je sve.
Zar ti nije nešto potrebno?
- Zašto ti trebaju flasteri? - Ne trebaju mi.
Uzimam ih iz solidarnosti sa tobom.
Jebi se.
Ti plaćaš.
Sećaš se Gilde?
- Filma? - Ne, Gilde Blek.
Devojke u koju smo obojica bili zaljubljeni.
Gilda Blek?
O čemu ti to? Zašto bih se sećao?
To je bilo pre sto godina.
Za mene kao da je juče.
Dao bih 20 godina života da sam spavao sa njom.
To bilo baš glupo.
Gilda Blek nije bila vredna dvadeset godina tvog života.
Čak ni jednog dana.
Otkud ti znaš?
Spavao si sa njom?
Šta? Šta si rekao?
Čuo si me.
Pre 60 godina si se zakleo da nisi spavao sa njom
iz poštovanja prema tome što sam je voleo.
Sada si promenio priču.
Vidi...
- Moram nešto da priznam. - Lepo, izvoli.
Prava tragedija...
Veruj mi, zaista je tragedija...
Jer se čak ni ne mogu setiti da li sam spavao sa Gildom Blek.
- Ozbiljno? - Kunem se.
Pitam se šta se dešava našom pamćenjem?
Ne sećam se svoje porodice.
Ne sećem se...
Njihovih lica, niti kako su govorili.
Prošle noći sam gledao Lenu kako spava.
Razmišljao sam o hiljadama malih stvari
koje sam uradio za nju.
Kao njen otac.
A uradio sam ih namerno da bi mogla da ih se seti...
kada odraste.
Ali, vremenom...
neće se sećati ničega.
Ogroman trud, Mik.
Sa skromnim rezultatom.
Progovoriće večeras, videćeš.
Kladim se u...
trideset švajcarskih franaka
da neće ni reč progovoriti tokom cele večere.
Veoma sam siguran da će progovoriti.
- Dižem na 50. - Dogovoreno.
Uključujući poslednjih nekoliko dana...
duguješ mi...
dvesta pedeset... švajcarskih franaka.
Danas?
Danas ne. A ti?
Ništa.
Nadajmo se da ćemo sutra pišati.
Odlično, Nik.
Drago mi je da ti se sviđa drugi verzija.
Naravno, poradićemo na kraju.
Rekao sam Brendi da je sve spremno.
Nestrpljiva je da dobije ovakvu ulogu u njenim godinama!
Ako se slažeš, počeo bih da tražim lokacije.
- Savršeno! Zdravo. - To!
Šta se tebi desilo?
Kao da si bio na sahrani.
Tvoj sin...
- Ostavio je moju ćerku. - Jebiga!
- O čemu pričaš? - Ulazili su u avion za Polineziju
i upravo tamo, u tunelu, stao je
i reko joj je da je zaljubljen u drugu ženu.
Ništa kao tunel da se osećaš kao da si u tunelu.
Kako visokoumno! Ti si majstor metafora!
Odveo je tu drugu ženu na odmor?
Bar je imao toliko uljudnosti da to ne uradi.
- Bar. - A Lena?
Lena plače u sobi.
Nisam u svom životu video nekog da toliko plače.
Negde sam pročitao da plakanje može trajati tri dana neprekidno.
I ja sam to čuo.
Neki BBC dokumentarac.
On je na samrtnoj postelji i kaže joj:
"Draga, hajde da pogledamo poslednji BBC dokumentarac."
Dobro, ljudi. Prekinite.
Nisam siguran da je istina. To sa suzama.
Pročitao sam to u nekom popularnom magazinu.
Naginju preterivanju zbog prodaje.
- Skrenuo si sa teme. - Mislim da si u pravu.
Džulijan je baš seronja!
- Ista majka! Sećaš se? - Da.
- Nazvaću mog usranog sina... - I šta ćeš da uradiš?
Da ga ubediš da se vrati Leni? Nema šanse.
Džulijan, ovde tvoj otac. Iako, na osnovu činjenica,
nisam siguran da si moj sin.
Kako si uvek tako siguran
da neće progovoriti?
Znam nešto o njima.
- Konobar mi je rekao. - Šta?
- Neću ti reći. - Ovog časa da si mi rekao.
Podmitiću konobara da i meni kaže.
Dobro, reći ću ti.
Oni su nemi.
Ti mali... Seronjo!
Vraćaj mi novac. Sav!
Baš si laka meta!
To je fora. Nisu nemi.
Šta se dešava?
Banalna priča, tata.
Zaljubio sam se u drugu ženu.
- Ima osamnaest, jel? - Ne, nema osamnaest.
Ima trideset. Prikladne godine.
Koliko god da ima, ti si zajebao stvar.
- To je tvoje mišljenje. - Lena je izuzetna žena.
Sada shvatam da je bila previše dobra za tebe.
- Možda. - Mnogo je inteligentnija od tebe.
Zašto si me zvao da dođem?
- Neću promenim odluku. - To svi kažu na početku.
A onda završe moleći da ih prime nazad.
Tebe je mama napustila. Nije te molila da je primiš nazad.
Šta sam ti rekao?
Vidiš li koji je seronja?
Možemo li znati ko je kurva u koju si se zaljubio?
Ja.
Ja sam žena zbog koje je Džulijan izgubio glavu.
Venčaćemo se čim se razvod okonča.
A ko si ti, kog kurca?
Ja sam Paloma Fejt.
Ja nisam kurva. Ja sam pevačica.
Izvinite, gospođice. Da li bi ste mogli da nas ostavite nasamo?
Dobro. Ali ne predugo.
Džulijane, oprosti mi.
Zaista pokušavam da shvatim.
Lena je prelepa žena, san.
A ova žena...
Ona je najbeznačajnija žena na celom svetu.
Šta vidiš u njoj, jebote?
- Zaista želiš da znaš? - Da, zaista želim.
Stvarno je dobra u krevetu.
- Ko je ta kučka? - Zove se Paloma Fejt.
- Čime se bavi? - Njaskaredniji posao na svetu.
Prostitutka?
Još gore. Pop zvezda.
Pop zvezda...
Šta je Džulijan rekao o njoj?
- Već sam ti rekao. - Ne, nisi.
Samo si brbljao, nerazumljivo, ništa mi nisi rekao.
Džulijan je trabunjao, kao da je udaren.
Meni tako ne deluje!
Doneo je dvadeset odluka u dva sata!
Iselio se, našao novi stan,
pričao telefonom sa advokatom za razvode...
Meni to ne liči na zbunjenog čoveka.
Stalno mi priča da je ta žena ružna i beznačajna!
Šta onda vidi u njoj što...
Što ne vidi u meni?
Kako ja to da znam?
Rekao si da ga je Mik pitao!
- Jesam li? - Da, to si rekao.
- Šta je Džulijan odgovorio? - Ne sećam se.
Stvarno me ljutiš, tata!
Savršeno se sećaš, ti si očajan lažov!
Kunem se...
Samo je mumlao neke idiotluke.
Kunem ti se, ako mi ne kažeš, vrištaću sada i ovde.
Želim da znam šta je rekao.
Šta ta jebena kučka ima što ja nemam, bar po Džulijanu?
Želim da znam šta je rekao!
Rekao je...
Da...
Da je dobra u krevetu.
Nisi morao to da mi kažeš.
Veruj mi, Lena.
Mogu da te razumem.
Zaista, mogu.
Ti možeš da me razumeš?
Nema šanse!
Mama bi mogla da me razume.
Mama je bila u istoj situaciji sa tobom ne jednom, već bezbroj puta.
Pretvarala se da ne zna.
Imao si bujicu žena ali ona je nastavljala dalje.
Ne samo zbog nas dece, već pre svega zbog tebe.
Volela te je i zato ti je praštala.
Htela je da bude sa tobom šta god da se dešavalo.
Ali ko si ti?
Ko?
Uvek sam se to pitala?
Nikad ništa nisi dao.
Ni njoj, ni meni... Ništa.
Sve si dao muzici. Muzika, muzika, muzika!
Ništa drugo nije postojalo u tvom životu osim muzike!
I arogancija.
Nikad milovanje, zagrljaj, poljubac, ništa.
Nikad ništa nisi znao o svojoj deci.
Nisi zano da li smo srećni, da li patimo, ništa.
Sve je bilo na maminim plećima.
Jedino što bi joj rekao u kući bilo je: "Tišina, Melani".
Mama bi nam objasnila: "Tišina, tata komponuje".
"Tišina, tata odmara, večeras ima koncert. "
"Tišina, tata priča telefonom sa nekom važnom osobom. "
"Tišina, tati večeras dolazi Stravinski u posetu."
Hteo si da budeš Stravinski ali nemaš ni "g" od njegove genijalnosti.
"Tišina, Melani!"
Jedine dve reči koje si znao da kažeš.
Ništa ti nisi znao o mojoj majci!
Nikad nisi brinuo o njoj.
Čak i sada, nisi joj odneo cveće već 10 godina.
A tu je i pismo.
Misliš da ga nije pročitala?
Grešiš.
Našla ga je, pročitala, a i ja sam ga pročitala.
Ti ga se verovatno ni ne sećaš ali mi ga se sećamo.
Pismo u kojem otkrivaš svoju ljubav prema muškarcu.
Mama je morala da istrpi i to poniženje.
"Moj neophodni eksperiment o seksualnosti", napisao si.
Nije ti bilo dovoljno muzičkih eksperimenata!
Ne, morao si da eksperimentišeš sa homoseksualnošću!
Jebalo ti se za sve patnje koje si joj napravio!
Nemoj ti da mi pričaš kako razumeš jer ti jebeno ništa ne razumeš.
Prestani da mi govoriš šta da radim! Ako hoću nokte, imaći ih!
Jutros sam obavio.... veliko, snažno pišanje.
Bio sam tako srećan. Odavno nisam bio tako srećan.
Lepo, srećan sam zbog tebe.
Zezam se, Mik.
Nije tako bilo.
Ne šali se sa tim, Frede. Prostata je ozbiljna stvar.
Uvek padneš na moje šale, Mik.
Već 60 godina veruješ svemu što kažem.
Ja izmišljam priče, Frede.
Moram da veruje u sve da bih stvarao stvari.
Sečaš li se onog dana
kada si mi rekao da se više ne sećaš svojih roditelja?
Ne, ne sećam se.
Naravno da se sećaš.
Shvatio sam da se ni ja ne sećam ne samo svojih roditelja već ni...
Svog detinjstva, recimo, ne sećam se ničega.
- Samo jedne stvari se sećam. - Koje?
Tačan trenutak kada sam naučio da vozim bicikl.
A ovog jutra...
Kao nekom magijom...
Sećam se i trenutka nakon toga....
Kada si pao.
- Kako si znao? - To se svakome dešava.
Naučiš nešto, srećan si... A onda zaboraviš da kočiš.
- Kako napreduje rad na ulozi? - Dosta dobro.
Zapravo... našao sam neke zanimljive detalje.
Lepo.
Možda je problem to što Džulijan i ja nismo imali dece.
Ja ne znam šta je problem.
Ali neću ni da probam da te oraspoložim lažima o stvarima
o kojima ništa ne znam.
U pravu si.
Muzika je jedino što razumem.
Znaš zašto?
Jer ti ne trebaju reči da bi je razumela već samo iskustvo.
Ona samo jeste.
Tvoja majka bi te razumela.
Ja ne mogu.
Ali tvoja majka nije ovde.
Šta je bilo?
Tata, moram nešto da ti kažem.
Nešto lično.
Kaži mi, Lena.
Džulijan je seronja jer...
Zaista sam dobra u krevetu.
Znam.
Kako to misliš, znaš?
Ti si moja ćerka.
Sa skromnošću...
Bio sam čudo u krevetu.
Istina je.
- Da li znaš ko je to komponovao? - Ne, ko?
- Ja. - Ne verujem vam.
Kako se zove?
- Jednostavna pesma br. 3. - A kako se zove kompozitor?
Fred Balindžer.
- A kako se vi zovete? - Fred Balindžer.
Možeš proveriti na recepciji, ja sam ovde odseo.
- Neverovatno! - Da, neverovatno.
Moj učitelj mi je rekao da ga sviram.
Kaže da je to odlično delo za početak.
U pravu je, veoma je jednostavno.
Nije samo jednostavno.
- Zaista? - Takođe je i veoma lepo.
Da, lepo je.
Komponovao sam ga dok sam voleo.
Mogu li nešto da uradim dok ti sviraš? Samo ti nastavi.
Eto.
Tata, gde si bio?
Čeka te neki čovek više od sata.
- Kaže da je Kraljičin izaslanik. - Sranje!
Rekla sam mu da čeka u našoj sobi.
Budi fin!
Pitam se... Da li možda mogli....
- Izaći na terasu? - Ne, previše je hladno.
Ali možete pušiti ovde, ako želite.
- Ozbiljno? - Da.
Upravnik hotela voli muziku.
Imam nekoliko privilegija.
Ne možete ni zamisliti...
Koliko mi je to zadovoljstvo.
- Da li ste napeti? - Često.
Eto.
Nemamo previše vremena pa ću preskočiti formalnosti.
Imam čišćenje dole, kod testisa.
Dovraga!
Nisam mogao da ubedim Kraljicu.
U pogledu vaše uzdržanosti povodom "Pesama".
Predložio sam drugi repertoar,
druge muzičare, drugo veče...
Ona ne želi druge.
Ona hoće vas, samo vas i "Jednostavne pesme".
Kaže da Prince Filip samo to sluša.
Ne bih da budem neuljudan, ali to je nemoguće.
- Zašto? - Objasnio sam vam.
Kada smo se videli poslednji put... Lični razlozi.
Nema načina da se ti razlozi reše?
Nažalost ne.
Preklinjem vas, Maestro. Imam težak zadatak.
Moram se vratiti u London sa pozitivnim odgovorom.
A moj odgovor je... Negativan.
Ne razumem... Šta tačno...
Ne odgovara? Da li je datum?
Lokacija? Orkestar? Sopran? Kraljica?
Molim vas, ne insistirajte. Lični razlozi.
Ali koji su to đavolji lični razlozi?
Lično znači da nisam obavezan da odgovorim!
Možda možemo da rešimo te lične probleme.
Šta je pogrešno?
Sopran.
- Uzećemo drugog, nije problem. - To ništa neće promeniti.
Čak i samu Sumi Džo. Najbolja je.
Već je iskazala entuzijazam što će pevati pod vašom palicom! Ushićena je!
Nisam zainteresovan!
- Šta imate protiv nje? - Ništa, nikad je nisam ni upoznao.
- Nikad niste upoznali... - Dosta!
Izvinite...
Samo ne razumem u čemu je tačno problem?
Problem je da sam komponovao "Jednostavne pesme" za moju ženu.
Samo ona ih je izvodila!
Samo ona ih je snimila!
I dok sam ja živ samo ona će da ih peva!
Problem je, dragi gospodine...
Moja žena više ne može da peva!
Da li sada razumete?
- Razumete? - Da.
Da, razumem.
Izvinite, Maestro.
Lena?
Da?
Prestani da plačeš.
Molim te.
Dobro.
Promenićemo tip masaže.
Napeti ste.
Ne, da budem precizna...
Niste napeti.
Vi ste pod emocijama.
Sve razumete svojim rukama, zar ne?
Razne stvari možemo razumeti dodirom.
Ko zna zašto se ljudi toliko boje dodira.
Možda zato što veruju da ima veze sa užitkom.
To je još jedan dobar razlog za dodir umesto za priču.
Ne volite da pričate?
Ako nemam šta da kažem.
Dođi da pogledaš.
Vidiš onu planinu?
- Da, deluje veoma blizu. - Tačno.
Tako vidiš kad si mlad.
Sve deluje veoma blizu.
To je budućnost.
A sada...
To vidiš kada si star.
Sve deluje veoma daleko.
To je prošlost.
Brenda...
Jedva čeka da počne.
Veoma sam ponosan što sam napisao ovaj tekst sa vama.
Napravio sam 20 filmova, ali oni su svi nevažni.
Ovo je jedini film
koji mi sve znači.
On je moj sentimentalni, intelektualni i moralni testament.
Zato nazdravimo završetku treće verzije
"Poslednjeg dana života."
A šta je sa krajem, Mik?
Kraj?
Doći ćemo do njega, pre ili kasnije.
Živeli!
- Zdravo, Frede Balindžeru. - Zdravo.
Hteo sam da ti kažem da sam proverio na recepciji...
- Stvarno ste Balindžer. - Lepo.
Drago mi je da vidim da se odmaraš od tog dela.
Hteo bih još nešto da vam kažem.
Kaži, odmah.
Hteo sam reći da otkada ste mi ispravili poziciju lakta
sviram bolje, zvuk deluje pirodnije.
Lepo. Znaš li zašto?
Zato što si levoruk.
Svi levoruki ljudi su neregularni.
- Neregularna pozicija pomaže. - Izvinite.
I ja sam levoruk.
Pobogu! Ceo svet zna da ste levoruki.
Hvala.
Ja sam Luka.
Luka Moroder.
Zdravo.
Ja sam planinar.
Učim ljude planinarenju. Podučavam i ovde u hotelu.
A vi?
Čime se vi bavite?
Pa, imam dva posla.
Ja sam ćerka i asistent svom ocu.
- Dva posla... - Da...
Ovo je Forraner 620.
Ima kolorni tač ekran.
Procenjuje VO2 maksimalnu vrednost.
Maksimalnu količinu udahnutog kiseonika tokom napora.
Hteo bih da ga dam rođaku za Božič.
Uvek zajedno planinarimo.
I on je trebalo da bude ovde
ali okliznuo se u kadi i slomio je butnu kost.
Kade su opasnije od Everesta.
Istina.
Znate li šta sam našao na vrhu K2?
Ne, šta?
Noćni ormarić.
- To nije istina. - Jeste, istina je.
Otvorio sam fioku.
Bila je prazna.
Penjanje je neverovatan osećaj, znate?
Pravi osećaj slobode.
Strah je jedino što osećam.
I to je neverovatno osećanje, zar ne?
Ko je najtalentovaniji glumac sa kojim ste radili?
Brenda Morel. Nema sumnje. Genije!
Nije pročitala više od dve knjige u životu.
A jedna je autobiografija
koju je napisao pisac-duh.
- U kom smislu genije? - Ako znaš da kradeš...
Ne treba ti trening. Krađa je tvoje obrazovanje.
Takva je Brenda.
Čak i kada je zahvaljujući mom filmu postala diva
nikad nije zaboravila odakle potiče.
Ulica je bila njen dom.
Tamo je i ostala, da krade.
Sve.
Zato je stvorila te nezaboravne uloge.
Osvojila je dva Oskara.
Popni se na moja leđa.
Dobro.
Sada, dok se penjemo...
Pogledaj dole.
Vidi kako je svet lep odozgo.
Francuz je opet zvao.
Žarko žele da urade tu knjigu tvojih sećanja.
Ali hoće celu sliku, tvoj život, tvoj rad...
- Šta da im kažem? - Kaži im...
Šta da kažem?
Da me zaborave.
Kaži im...
Povukao sam se... Završio sam...
Sa radom... i životom.
Ne lupetaj.
Tvoja muzika sakuplja
iznenađujuće, nove emocije.
I emocije mogu biti precenjene, Mik.
Ove predstave su jadne. Samo fale mimičari.
- Obično bude jedan na kraju sezone. - Lepo.
Izvinite, gdine. Tri, Mis Univerzuma je stigla.
Tako mi je drago da te upoznam.
Tvoj sam veliki obožavalac.
Odlepila sam kada si glumio "Mr. Q".
Ne propuštam filmove o robotima ali taj mi je najdraži.
Hvala.
Da li si gledala još neku vrstu filma osim o robotima?
Naravno.
Ceo život je preda mnom i želim da budem glumica.
Ne želim...
da se oslonim na svoju lepotu.
Studiraš?
Ili samo gledaš rijaliti programe?
Draga mi je ironija...
ali kada je puna otrova gubi svoju snagu
i otkriva nešto drugo.
Šta?
Frustraciju.
Ja sam frustriran, Mis Univerzum?
Ja sam srećna što sam bila deo takmičenja Mis Univerzum.
Da li si ti srećan zbog uloge "Mister Q"?
Uopšte nije glupa, Mis Univerzum.
Uopšte ne.
Jednom sam te gledala u filmu.
I ti voliš "Mister Q"?
Ne.
Videla sam te u filmu gde si otac koji nikad nije video svog sina.
Prvi put se sreću u restoranu na autoputu kad je sinu 14 godina.
Taj film niko nije video.
Jedan dijalog mi se veoma sviđa.
Tvoj sin kaže: "Zašto mi nisi bio otac?"
A ti kažeš:
"Mislio sam da nisam sposoban."
Tada sam shvatila nešto veoma važno.
Šta?
Niko na svetu ne misli da je sposoban.
Zato nema razloga za brigu.
Zdravo. Vidimo se u hotelu.
- Šta radite po ceo dan, Frede? - Kažu da sam apatičan.
Tako da ne radim ništa.
- Zar vam ne nedostaje posao? - Uopšte ne.
Ionako sam previše radio.
Šta vam nedostaje?
Nedostaje mi moja žena. Moja žena, Melani.
Pročitao sam na Vikipediji...
da ste se družili sa Stravinskim kada si bio mlad.
Jesam.
Kakav je bio?
Bio je veoma...
smiren.
Smiren? To je sve?
Budite velikodušni, Frede. Treba mi velikodušan prijatelj.
Pričajte mi o Stravinskom.
Jednom je rekao:
"Intelektualci nemaju ukusa."
Od tog trenutka nadalje uradio sam sve što mogu
da ne postanem intelektualac.
I uspeo sam.
A ti? Šta tebi nedostaje?
Ništa. Srećom.
Hajde. Budi velikodušan, Džimi.
Otkrio sam šta mi nedostaje
pre četiri meseca dok sam čitao Novalisa.
Čitao si Novalisa?
Čak i glumci iz Kalifornije,
kada nisu pijani, ili šmrču koku, ili vise sa anoreksičnim modelima,
dešava se da čitaju Novalisa.
U pravu si, izvini.
Ja sam samo matorac...
sa predrasudama.
I šta Novalis kaže?
"Uvek idem kući."
"Uvek idem očevoj kući."
O čemu razmišljaš?
O budućnosti.
On je na samrtnoj postelji. Šapuće joj:
"Trebalo je tebi da se posvetim...
i našoj ljubavi
umesto što protarćih život trudeći se da postanem kralj."
Možda da joj kaže nešto banalno.
Zaista jednostavno:
"Čuvaj se."
Ne.
Moramo se držati fizičkog bola do samog kraja.
Recimo da kaže:
"Sada mi čak ni morfijum ne može pomoći. "
Šta ako se fokusira na neki beznačajan detalj?
Rekao bi nešto kao:
"Pitam se šta je sa onim priveskom za ključeve što si mi dala pre 25 godina."
"Onim u obliku potkovice."
Ne.
On ništa ne kaže na samrtnoj postelji.
Ona je ta koja priča.
Brenda.
Ona kaže:
"Izbubila sam tako mnogo vremena zbog tebe, Majkle. "
"Izgubila sam najbolje godine svog života."
Dobro jutro.
Nikad ti nisam rekao koliko mi je žao zbog....
Kako se završilo imeđu tebe i Džulijana.
Hoću da se izvinim za njegovo ponašanje.
Ne treba da se izvinjavaš, nije tvoja greška.
Budimo iskreni.
Mogao sam učiniti više kao otac.
Ako ćemo iskreno, Džulijan je pokupio miris.
I ja sam počela da mirišem.
- Koji miris? - Miris slobode.
Tako je. Znam taj miris.
Tata ti ništa nije rekao u vezi Kraljice?
Kako je tražila da diriguje "Jednostavne pesme" što je odbio?
- Ništa mi nije rekao. - Vi ste čudni prijatelji.
Čudni? Nema ničeg čudnog u dobrom prijateljstvu.
U dobrom prijateljstvu pričate samo dobre stvari.
Sigurno je mislio da Kraljičin koncert nije dobra stvar.
Rekao je da je razlog zašto ne može da diriguje "Jednostavne pesme"
zato što je moja majka jedina osoba na svetu koje može da ih peva.
- To je rekao? - To je rekao Kraljičinom izaslaniku.
Trebalo mu je 80 godina da kaže nešto romantično
i on to kaže Kraljičinom izaslaniku?
Ponekad me je gledao noću kada sam spavala.
Prošle noći mi je po prvi put u životu dotakao obraz.
Nisam spavala. Pretvarala sam se.
Roditelji znaju kada se deca pretvaraju da spavaju.
Godinama nisi obišao Melani.
Zašto ne odeš?
Venecija je baš blizu.
Slažeš li se?
- Nešto mi se stalno vrti po glavi. - Šta?
Kako bi to bilo...
spavati...
sa Gildom Blek?
Da.
I ja se to pitam.
Lažovu.
Znaš li razliku imeđu nas dvojice?
Šta?
U osnovi...
Nikad nisam dovoljno voleo život.
Brenda je htela da igra Evu Braun... pre sto godina.
Šest meseci radiš na ulozi.
Nedeljama proučavam sve goste hotela.
Pažljivo sam posmatrao tebe, Freda, Lenu...
Arape, Ruse, mlade, stare...
Konačno sam došao do zaključka...
Moram da izaberem.
Moram da izaberem šta je zaista vredno priče.
Užas ili želja?
Izabrao sam želju.
Ti...
Svi vi...
Otvorili ste mi oči.
Da ne treba da traćim svoje vreme na besmislenost užasa.
Ne mogu ja ovo, ne mogu da glumim Hitlera.
Želim da kažem tvojoj želji, mojoj želji.
Tako čista, tako nemoguća, tako nemoralna
ali to nije bitno jer to nas čini živima.
Ko je ona?
Bog.
Kako misliš, ko je?
Mis Univerzum.
Ali... Izgleda drugačije.
Neprepoznatljivo.
Transofrmisala se.
Gledajući filmove o robotima.
Izvinite.
Gdine. Bojl.
Neko vam je došao u posetu.
Zar ne vidiš da...
da uživamo u poslednjoj idili u našim životima?
Dobro, koje ta dosada?
Brenda Morel.
Brenda Morel?
Ovde?
Šta je ovo, dovraga, izgleda kao nesreća?
Zove se Alpski zatvor.
Lokalni umetnik.
Ljudi zaista znaju da budu jadni kada pametuju, zar ne?
Da.
Brenda!
Kakvo prelepo,
veličanstveno, iznenađenje!
Zdravo, Mik.
Divno izgledaš, Brenda.
Prava slika blistavosti i seksualne privlačnosti.
Pomešao si me sa prošlim vekom.
Šta je? Nisi više mogla da čekaš?
Upravo smo završili poslednju verziju.
Imali smo problem sa poslednjom scenom...
Ali juče... eureka!
Došlo nam je.
Sada kad si ovde...
Daćemo ti ga.
Zar nisi rekla da ćeš biti u Los Anđelesu?
Šta radiš u Evropi?
Koliko godina se znamo, Mik?
Isuse, ko zna!
- Da prebrojim... - Pedeset i tri godine.
- Koliko filmova smo snimili zajedno? - Devet... deset! - Nine, ten ... - Eleven.
Jedanaest.
Nakon 53 godine prijateljstva i 11 zajedničkih filmova,
ne misliš valjda da ću početi da te zavlačim?
Ne, ne mislim! Ne zaslužujem tako što.
Tako je. Ne zaslužuješ.
Zaslužuješ istinu.
Zato sam i došla iz Los Anđelesa.
- Da lično razgovaramo. - Brenda...
Ako je o sceni 21,
koju si opisala kao ružnu, slabašnu,
senku tvoje nekadašnje lepote...
Molim te, to je samo poetsko izražavanje.
Želim da budeš izvanredna.
Još uvek imaš netaknuto....
Što moraš...
Ta misterioznost, koju imaš još od trenutka kada si postala diva.
Prestani da mi se uvlačiš u dupe.
To me još više pogađa.
Pogotovo obzirom na ono što ti imam reći.
Zašto, šta imaš da mi kažeš?
Neću glumiti u filmu, Mik.
Molim?
Ponudili su mi trogodišnji ugovor za seriju u Meksiku.
Baba alkoholičar koja je imala ozbiljan moždani udar.
Karakter ima muda. Ali sa tim novcem...
mogu da platim Džekovo odvikavanje od droge,
kao i dugove mog idiotskog budućeg bivšeg muža,
a ostaće mi dovoljno novca da kupim kuću u Majamiju.
Što želim da uradim već 14 godina.
Zato sam došla, da ti to kažem.
Ali ovo je film, Brenda.
To je samo televizija, a televizija je sranje.
Ne, televizija je budućnost.
Zapravo, ako ćemo istinu, ona je takođe i sadašnjost.
Vidi...
Budimo iskreni.
Jer niko nije iskren u ovom jebenom filmskom svetu.
Približavaš se osamdesetoj...
I kao većina tvojih kolega, sve si gori što si stariji.
Poslednja tri filma koja si uradio su sranje.
Po meni, po svima koje znam oni su bili...
- Živo sranje! - Kako se usuđuješ?
Kako se usuđuješ?
Znači želiš iskrenost?
Želiš je?
Da nije bilo mene pre 53 godine
još uvek bi čučala pred stolom nekog producenta.
Ja sam te izvukao odozdo
iz velikih, debelih producentskih gaća!
I naravio te glumicom!
Ti mali govnaru!
Bilo mi je baš dobro u producentskim gaćama.
Znaš li zašto? Jer sam htela tamo da budem.
Nikome ništa ne dugujem, sve sam sama uradila.
- Zaista? - Platila sam svoje dugove!
Ušla sam u Aktors studio bez ikakve veze!
Izdržavala sam sebe pranjem toaleta po Bruklinu!
Moja majka se zadužila zbog mene!
A u Holivudu...
Kada sam prošla kroz ta vrata bila je to samo moja zasluga.
Merlin, Rita, Grejs,
usrale su se u gaće kada su me videle.
Sve je napisano u mojoj autobiografiji,
nemoj mi reći da je nisi pročitao.
Na žalost, jesam.
Samo što je nisi ti napisala.
- Pravo sranje. - Sranje je tvoj fim.
Ja razumem film, ti znaš da razumem.
Ti ga više ne razumeš.
Jer si star, umoran...
Više ne znaš da vidiš svet.
Jedino što vidiš je sopstvena smrt koja te čeka iza ugla.
Tvoja karijera je završena!
Govorim direktno jer te volim.
Nikoga ne interesuje taj... testament?
Tako si ga nazvao? Testament?
Rizikuješ da poništiš sve one divne filmove koje si napravio.
Što je neoprostivo.
Samo zbog mene su ti dozvolili da radiš ovaj film.
Spašavam ti život ako se povučem.
I tvoje dostojanstvo!
Ti propadaš.
Propadaš i idiot si.
Zato moraš napred.
U pravu si, Mik.
Sasvim si u pravu.
Dobro.
- Napraviću ovaj fim bez tebe. - Ma daj, Mik ...
Život ide dalje!
Čak i bez tog sranja o umetničkom filmu!
Da li znaš sa koliko glumica sam radio u mojoj karijeri?
Sa mnogo, mislim.
Sa više od 50.
Izgubio sam više od 50 glumica.
Uvek su mi bile zahvalne.
Ja sam odličan reditelj za žene.
"Tako, Frenk..."
"Tako me nikad nećeš zaboraviti."
- Sećate li se, gdine. Bojl? - Naravno.
Sećam se svega što sam ikad snimio.
Gdine. Bojl, vi niste odličan reditelj za žene.
Vi ste odličan reditelj.
Tačka.
Dobro. Odlučio sam.
Idem u ATM.
I... šta želiš da radiš?
Prošetaćemo.
Da li želiš da probaš penjanje?
Samo ako će se muškarc osećati bolje u krevetu ako to želim.
Hajde, deco, čemu ta otužna lica?
Snimanje se spor proces...
Uvek je tako u našem poslu, naviknite se!
Već sam pričao sa producentom.
Samo da nađu drugu glumicu i snimanje počinje.
Samo moramo sačekati koji mesec.
Koja je kučka Brenda Morel!
Ne pričaj tako o Brendi.
- Ide kako vetar duva. - Kao i svi mi.
I vi ćete tako raditi.
Ako hoćete da preživite u ovoj džungli.
Nije istina...
Da je došla u Evropu da bi baš tebe videla, Mik.
Pročitao sam da ide u Kan...
na neki dobrotvorni bal na filmskom festivalu.
Ne preterujmo sada sa istinom.
Zapamtite da je mašta naša strast.
Tvoj filmski testament je vredniji od TV serije.
Moj filmski testament?
Hajde da budemo racionalni. Ne precenjujmo stvari.
Većina ljudi umre ne samo bez testamenta,
već niko ni ne primeti da su umrli.
- Većina nije veliki umetnik kao ti. - To ništa ne menja!
Ljudi, umetnici, životinje, biljke!
Svi smo mi posebni.
Mik!
Kako ovo da kažem?
Ne razumem.
Kako želiš?
Iskreno, belskasto, uvrnuto?
A moj hod? Kako se moj lik kreće?
Možda ti ne znaš, Džejmse...
Ali nikad nisam kročila na jahtu kraću od 25 metara.
Momci, gde ste sakrili moje papučice?
Dosta!
Prinče, ja sam vlasnik šest zamaka i 20 kočija.
Ali sigurna sam samo u jednu stvar:
život je tako dosadan.
Ako patiš od išijasa
biti policajac u Los Anđelesu je prava gnjavaža.
Alberte...
Da si samo znao koliko će me koštati čuvanje moje nevinosti
svih ovih godina!
Bio je ovo dan.
Dok te nisam srela.
Moj reaktor ima kvar.
Ekspoldiraću za 5, 4, 3...
2, 1...
Dobro, pobedio si.
Idem u krevet sa tobom.
Pod jednim uslovom.
Nećeš svršiti.
Zbog toga, Frank...
Zbog toga me nikad nećeš zaboraviti.
...moje papučice?
Pa, ti si... pričao si sa producentom?
Isuviše dugo sam u ovom poslu da ne bih znao da bez Brende
ovaj film nikad neće biti napravljen.
- Melani je veoma lepa na toj slici. - Tako je.
Lepa je.
Znaš, nešto sam shvatio.
Ljudi su ili lepi ili ružni.
Oni u sredini su jedva simpatični.
Još jedan odmor se uskoro završava.
Šta ćeš posle da radiš, Frede?
Ono što treba da radim.
Vraćam se kući.
Uobičajena rutina.
Ja ne.
Ja ne radim rutinski.
Znaš li šta ću da radim?
Započeću...
sledeći film.
Kažeš da su emocije precenjene.
To je sranje.
Emocije su jedino što imamo.
Ne!
Moram da izađem iz aviona!
Mik! Oprosti mi!
Pičke, pustite me!
Mik Bojl je često dolazio ovde na razgovor.
Zašto ste me pozvali, doktore? Imate nešto da mi kažete?
Imam rezultate vaših pregleda tokom odmora.
I šta piše?
Zdravi ste kao konj, gdine. Balindžer.
Moja... prostata?
Prostata?
Nikad niste imali problem sa prostatom.
Ako do sada niste imali problema
svakako da sada nećete ni početi da ih imate.
Dakle...
Ostario sam a nisam shvatio kako sam došao ovde.
Znate li šta vas čeka napolju?
Ne, šta?
Mladost.
Kako god...
Da li je ikad spomenuo Gildu Blek?
Ni o čemu drugom nije ni pričao.
Bila mu je devojka?
Devojka je prejak izraz.
Jedino što se ikad desilo...
desilo se kada su bili deca.
Držali su se za ruke...
Prošetali su nekoliko metara...
U nekom parku.
Zvao je to:
"Trenutak kada sam naučio da vozim bicikl. "
Nikad vam to nije rekao?
Nije.
Jedan drugom smo govorili samo...
dobre stvari.
Jebote!
Čekao sam...
na vreme za posete da dođem da te vidim.
Oni ne znaju, Melani.
Deca ne znaju roditeljske dogovore.
Naravno da znaju neke detalje, glavna mesta.
Znaju ono što treba da znaju.
Da budu na jednoj strani... ili drugoj.
Ne znaju...
da sam drhtao...
kada sam te prvi put video na bini.
Ceo orkestar mi se smejao iza leđa zbog moje zaljubljenosti.
Moja neočekivana krhkost.
Oni ne znaju da si prodala nakit svoje majke
da bi mi pomogla sa mojim drugim delom.
Kada su me svi omalovažavali
nazivajući me drskim, arogantnim muzičarom.
Oni ne znaju...
da si ti takođe, a bila si u pravu,
ti si takođe mislila da sam drzak, arogantan muzičar.
U to vreme.
I mnogo si plakala.
Ne zato što si prodala majčin nakit
već zato što si prodala svoju majku.
Oni ne znaju...
da smo bili zajedno...
ti i ja...
uprkos svim pritiscima, bolu i teškoćama.
Melani...
Oni nikad ne smeju znati...
da smo ti i ja...
uprkos svemu...
voleli da vidimo nas...
kao jednostavnu pesmu.
Gledaj u mene.
www.film-club.net www.titlovi.com