Ćao. - Ćao!
Izvini što si me morala čekati. - Ne, ne, u redu je.
Odakle dolaziš? -Ima tamo jedan park na drugoj strani tunela.
Gledaj ti ovo! - Da, znam.
Sve sam veća, počela sam da rastem! - Ne, dobro izgledaš!
Triša, beba ti je ogromna! - Da! Znam.
I meni je drago što te vidim.
Pa, hajdemo unutra. - Važi, dobra ideja!
Znači, vozila si? -Bilo je super, svako bi trebalo jednom da isproba.
I kojim si putem išla? - Na južnjačkom putu, autoput 66.
Teksas je jednostavno... -Da, znam. Žao mi je, bila sam napolju...
Nisam te očekivala tako rano, možda rano poslepodne ili nešto kasnije.
Da, vozila sam celu noć, htela sam da budem tu što pre.
Da, ove su zadnji primerci, shvatila sam da ih još mogu iskoristiti.
Večeras bi mogle primeniti neku formalnu... -Da, naravno. Naravno.
Bože, stvarno je dobro videti te opet. - I tebe je isto dobro videti.
Krevet je čudesan. - Da, super je.
Izgleda kao kvalitetan dušek. -Ma super je, spavala sam i na gorim krevetima.
Obe to znamo.
Donela sam par stvari malom sinovcu, ili rođakinji, ili štogod već.
Keli. -Nemoj se toliko uzbuđivati, bila sam dobre volje, iz Novog-Meksika je.
Ništa posebno, ali ovo sam htela doneti.
Jesi li sigurna da nije problem? Neću da se osećaš...
Ne, meni je dobro i sok od sode.
Jesi li sigurna da ovim neću poremetiti tvoj...
Dobro sam. - Onda na tvoje zdravlje.
Stvarno mi je drago što si tu. Mislim, znam šta se desilo u Vermontu,
i u Pensilvaniji, a majka je spominjala i nešto u vezi Severne-Dakote. -Da...
Živela sam u svojim kolima, to je bilo stvarno strava. Ali uglavnom u Vusteru.
Ohajo? -Da, u Ohaju sam bila najduže, par meseci.
I posle u Luizijani, to sam ti već pričala. - O, da! Znam, znam, znam!
Posle svega što mi se dešavalo, bilo je čudesno. -Da... -Čudesno.
I, kakva je bila ta klinika u Luizijani?
Dobro, a sad pričajmo o tvojoj trudnoći. Hajde!
Ne! Smiri se, sestro. - Ko je to bio?
Neki maneken, vaterpolaš, baštovan? Majka je poludela?
Ne, majka je u stvari bila srećna. Ocu još nisam rekla.
Ma ko ga jebe, naročito ako ne budeš našla tog tipa ko te je napumpao.
Samo sam prokleto radoznala. -Dobro, kasnije ćemo još pričati o tome.
Idem da počistim kuhinju. - Dobro... gigantska kurvo!
Gigantska zavisnica droge.
Pa kad malo bolje pogledam, malo se toga promenilo od moje zadnje posete.
Bože, pre 5 godina? -To je bilo odmah posle toga kad si ti otišla, pa...
Vidim da si sklonila svadbene slike. - U početku nisam htela ništa promeniti.
Samo... znaš, u slučaju ako se jednoga dana vrati...
Nisam htela ni kasnije menjati na stvarima, jer...
Ne znam. - Naravno, naravno.
Smrt pod nerazjašenim okolnostima... - Znam, zvuči dosta...
Nisam ni znala da ću morati da radim sve te papirologije.
Da, znam, veliki trenutak.
Konačan izveštaj
Papirologija je bila završena, policija je dala potvrdu o nastanku smrti,
koju sam dala agenciji za osigurnaje, i par finansijeru.
Puno stvari sam sređivala, znaš, osiguranje i registracija vozila...
Životno osiguranje neće da isplate... - Možda misle...
da se posle 7 godina neće vratiti kući?
Kada nekoga jednom proglase mrtvim, to je već druga priča.
Dok se vodi kao nestao, a ne mrtav, tad još ima šanse da će se pojaviti.
Zato treba toliko da čekaš... 7 godina...
U redu, shvatam. Nemoj nastaviti.
A šta je sa plakatima?
Znam, odštampala sam toliko ovoga da ponekad izađem da ih zamenim.
Pa sam videla par pocepanih na drvetu... - I postavila si nove?
Ovi su tu zadnji primerci. Zadnji...
Mogu li te nešto pitati?
Znaš, ako nisi toliko uzrujana...
Pitaj. - Šta...
Šta misliš? Znaš, o svemu ovome.
U početku sam mislila da je otišao jer smo se puno svađali.
Brak je već postao bolan. A posle sam mislila da se radi o amneziji.
Udario je glavu, nije se sećao ničega. Počeo je ispočetka, i sad je srećan.
Seti se mene ponekad, ali ne zna zašto.
Kladila bih se u milion je sad jedan tajni agent.
Ne sme da kaže od čega živi. Da bih ja bila u bezbednom.
Ali posle je ipak trebalo da nestane, pa sad živi u inkognito.
Ali još me uvek posmatra... Sve vreme.
Vozi.
Cela prva godina je protekla u nagađanju šta mu se moglo desiti.
Kidnapovanje, beg od kuće, vanzemaljsko otimanje.
Bilo šta.
Bio je tako drag prema meni. Znaš, obraćao mi se kao dete moje...
Nije čak ni buljio u mene.
Nije me zafrkavao, nije me gnjavio oko randesa i...
Volela sam ga. -Bio bi ponosan na tebe što si već čista.
Da... znam da bi.
Pa, sad idem, svejedno koju ću verziju odabrati; sedeti na terasi,
gledati zalazak Sunca, srećna i puna života.
I bićeu dobro.
Hej, tu sam da ti pomognem oko papirologije i...
da ti pomognem da pakuješ svoje stvari na mesto. -Radim na tome što tražim.
Naravno! I znaš, držaću ti ruku na ultrazuku ili štogod...
jednostavno sam tu.
I šta posle? Gde ćeš ići posle?
Deni?
Nestao
Nagrada! Izgubila se mačka
Izgubljen kućni ljubimac Nagrada!
Zoi je nestala!
Jebemti! - Molim te...
Žao mi je... - Molim te...
Žao mi je, nemam kod sebe ništa. - Vidiš li me?
Nemam kod sebe ništa što bi ti mogla dati. -Čekaj, čekaj...
Spava.
Šta? - Ne znam.
Žao mi je, nisam te htela da te probudim. -Ja sam tu...
Ja... ja...
Trgovanje. -Šta? - Trgovanje.
Ne, stvarno nemam ništa. Žao mi je.
Valter. - Valter?
Doneću ti nešto kasnije. - Molim te...
Vratiću se i daću ti... doneću ti nešto, važi?
Čekaj, čekaj!
Moj sin...! Moj momčić...
Džimi...!
Hoćete li... hoćete li mu reći?!
Ćao.
Žao mi je, ja sam samo... Svejedno. Ćao.
Ćao. Keli... je moja sestra, ovo je detektiv Melori.
On radi, to jest, radio na Denijelovom slučaju.
Ćao! Vi niste taj tip koga sam prvi srela ovde, hoću reći...
Taj tip koji bio tu ranije je...
Ne, ne. Ja sam dobio slučaj tek pre par godina. Taj tip je već negde premešten.
U svakom slučaju, drago mi je što sam vas upoznao, gđice, čuo sam puno o vama.
Stvarno, zašto?
Ja sad moram da... - Prijavili su jednu provalu u okolini...
Treba još da napišem izveštaj, u stvari...
nisu imali neku vrednost, znate.
Ima lopova u okolini, drži vrata zatvorena.
U ovoj okolini se ne dešava puno toga. Godinama pokušavam nagovoriti vašu
sestru da se odseli odavde, čak i na par dana.
Odnesite ovo vašem advokatu, uradiću sve što je potrebno u vezi ovog slučaja.
Odneću. - Važi.
Istuširaću se, smrdim kao rupa na dupetu.
Drago mi je što sam vas upoznala. - Da, bila si u pravu.
Da.
Nazvaćeš me kad završiš kod advokata?
Nazvaću te.
Treba li ti nešto... iz... - Dobro sam, biću dobro.
Dobro. Jer mogu ti obezbediti bilo šta, u slučaju ako te neko uznemirava.
Mogu da ti dam tejzer. - Tejzer, a? Velika momčino.
Znam šta si uradila.
Sranje!
Hej, ostalo ti je nešto hrane od juče?
Zar si toliko gladna? -Ne, napolju ima nekog tipa...
ali svejedno, ovo je tako hrišćanska stvar.
Da! U stvari sam htela da te pitam u vezi hrišćanske stvari.
Mogu li dobiti malo hleba, molim te?
Da.
Triš, hoćeš da ti pomognem?
Ja sam samo... možda ne večeras, znaš?
Onda ćemo sutra, možemo čekati. Tehnički, uglavnom uvek čekamo u vezi...
Pa to radim, važi? Radim na tome.
Molim te, pomozi da prebrodimo ovu tešku situaciju. U ime Isusa, amin.
Keli?
Ovo je normalno.
E, pa zajebite ove normalne stvari.
Ov... nazovimo ih lutajućim snovima ovo što vi imate.
Počeli su u vreme kada ste ga proglasili mrtvim i nestalim. -Hoću reći, znam
da smo pričali o tome, ali nešto se to dešava sa mnom! -Jer je to velika stvar.
I očekivali smo nešto. - Ali ne ovo.
Ne ovo.
Opišete svoje snove kao vizije,
staviše sve ovo utiče na halucanicije.
I nije neobična pojava kod takvih osoba kao vi koji žive pod stresom.
Važi, ovo je dobro, nastavite.
Kako se osećate kada ga vidite, kada ga čujete?
Prvi put je bio kao da je bio potpuno van sebe.
Ljut. - Zato jer vi...
Jer sam ga proglasila mrtvim.
I posle? - I posle je opet bio pun gneva.
Na mene i... - I na bebu.
I na bebu.
A um ne može odmah da se izbori sa... traumom.
Sa žalošću, osećajem krivice.
Ponekad je lakše ako stvorite nešto koja će vam pomoći u procesu.
Ali to ste vi, Triša, to ste vi, ne on. I vi ćete reći sami kako se osećate.
Dobro, ali kad će sve ovo da prestane?
Vi ste jedina osoba koja na to može odgovoriti.
Još uvek meditirate? Još uvek vam pomaže... -Da.
Da, apsolutno. - Dobro, dobro.
Nemojte.
Molim?
Nemojte to ostaviti tamo.
Nisu moja, samo sam ih vratila nazad.
Samo... nemojte.
Ovo dobro izgleda.
Treba li vam još nešto iz policije? - Ne, ne, ne. Ovo je dobro.
Vodi se kao nestala osoba već 7 godina.
I dalje će se voditi kao nestao, bez ikakvog objašnjenja, i
dobićete njegovu kompletnu imovinu, mislim da bi se i on složio time.
I šta ćemo sad? -Sad ćemo to arhivisati. I mislim da ćemo time zaključiti slučaj.
Treba da potpišite zadnju stranu.
Hvala.
To je to.
Hej...
Hej.
Idem da legnem, umorna sam. - Spavaj, idem i ja za minut.
Važi.
Laku noć. - Laku noć.
Sranje!
Odvratno!
Neka te Bog blagoslovi, sinovče ili rođakinjo, štogod da si.
To je sve? - Mislim da jeste.
Nisam siguran šta je to... -Prijavljena je pljačka na Brodveju. -Prekidaj.
Da? -Izgleda da lični opis odgovara za gdina Adamsa.
Tako kažu... - Je li?
Nisam baš potpuno siguran. - Naravno.
Mogu li da pozajmim? - Naravno.
Hvala.
Vrata su bila zaključana. - Mislim.
Ovo smo već raspravili, u ovom okrugu uvek zatvarate vrata.
Ja sam joj rekla! Sigurna sam da je bila zaključana.
Nije bilo znakova nasilnog upada, pa...
Pre toga je bilo još jednog incidenta. - Izvini, kakvog incidenta?
Zašto nam ne ispričate, gđo? - Da, pokušavam da se setim...
Ne mogu da se setim kako je rekao da se zove...
Pričao je gluposti, u svakom slučaju. - Ludi tip iz tunela koji priča gluposti...
je bio u mom stanu? Ovo je super, Keli, stvarno čudesno.
Kažem vam, dve godine vam već kažem. Bilo gde, samo ne ovde.
Kada bi ovaj okrug imao svoj nadimak... - Znam, smiri se.
Ne, sad pričam ozbiljno. - Pakujem, važi? Pakujem.
I gde ćeš otići? Gde ćeš otići?
Pakuješ već šest meseci. Idi, pobegni već jednom odavde.
A možeš ostati i kod mene. - Detektive!
Ćao, sestro. -Ćao, samo te proveravam; jesi li dobro?
Dobro sam, vrata su zaključana, ne brini, pakujem.
U koliko sati se vraćaš kući? - Oko 7. Hoćeš li izdržati dotle?
Da, u redu je. - Važi, ćao.
Halo?
Hej!
Šta je to?
Los Endželes Ministarstvo zdravlja
Umrlica
Proglašen mrtvim
Neka, ja idem da legnem.
Dobro.
Laku noć.
Stan za iznajmljivanje
Ustaj!
Ćao, ja sam. Našla sam stan.
Ne, Keli me je nagovorila.
To su rekle i devojke koje su isto tako prošle kao ona.
Pitam se da li bi možda izašao negde sa mnom.
Ali ovoga puta stvarno.
Nestao
Važi. Važi, super.
Važi, ćao.
U redu je, kažem ti. - Dobro onda.
Nemoj toliko da se uzbuđuješ. - Ne!
Mislim da je to super, samo...
Vreme je, zar ne? - Da.
Šta kažeš na ovo? -Možda u 3. mesecu, tad sam imala 20 kila manje.
Da, samo odela za mamice.
Da.
Ovako si me našminkala na prvom randesu.
Bože, taj tip sa velikim ušima!
Kevin. - Da, Kevin.
Bože, jedva sam se videla od te šminke.
To su bili počeci? - Da.
Jesi li? - Da.
Seksi? - Da.
Šta da radim sa kosom? - Podigni je. -Važi.
A sad ćemo to lepo namestiti.
Dobro.
Ćao. - Ćao.
Detektive. - Gđice.
Keli, izgledaš fantastično. -Vidim ti po licu kakvu facu praviš, pacove jedan.
Idem gore, odmah dolazim i možemo ići.
Pa, otkad pokušavate da je zovete na randes?
Pa, recimo da već jedno vreme.
Spremna sam. - Super.
Zaključajte to. - Svatila sam!
Treba li ti nešto? Novac za hranu?
Molim te, idi, i provedi se. Važi?
Molim te.
Vidimo se kasnije!
Keli. - Detektive.
Jesi li dobro? - Da.
Ne.
Hej.
Hej!
Triša, zovi... zovi hitnu pomoć! Zovi!
Triša, Triša! Pogledaj me. Pogledaj me! Jesi li dobro?
U redu je, držim te. U redu je, u redu je.
O, Bože!
Ćao Rut, ovde Triša.
Ne znam kako da ti kažem ovo... da ne zvučim previše okrutno,
ili neiskreno.
Večeras u 19:30... - Uhvatite me za ruku, Denijel.
Denijel je došao kući.
U redu je. Dobro. Dobro je. Uhvatite me za ruku. Uhvatite me za ruku, Denijel.
Vi me vidite?
Da. Da, vidim vas.
Dejvid ga je odveo u tajnu bolnicu.
Bio je neuhranjen, dehidrirao je.
Ne znam tačno šta prouzrokuje ovo... - Ali...
Nije rekao baš ništa. - Izgleda da je imamo posla sa nečim...
Žao mi je, ali to je sve što znam zasad.
Uradićemo rendgen stomaka...
Žao mi je, ali to je sve što znam.
Sutra, nadamo se, ili prekosutra.
Ne, tu sam.
Ne, zovi me kad saznaš kojim avionom dolaziš. Ćao.
Smejao se.
Jesi li mu rekla šta je doktor rekao? O traumi...
Toliko je srećan što mu je sin živ, da ne verujem da se brine zbog nekakvih...
rezultata. Pretpostavljam.
Znam da vam je sad teško.
Ali...
Pokušajmo sad otkriti gde ste bili dosad.
Denijel, doktor je rekao da vaše povrede verovatno potiču od fizičkog...
zlostavljanja. Pokušavamo da otkrijemo ko vam je to uradio.
Tražimo vas već više od 7 godina, Denijel.
Bio sam u podzemlju. - U podzemlju, gde, Denijel?
Ostanite sa mnom, u podzemlju, gde?
O, Triša.
U redu je.
Doneću ti čiste pantalone.
Hej...
Hoćeš li da legneš ili da ti donesem čašu vode?
Hoću da spavam.
Roditelji mu stižu sutra. Ovo je nestvarno.
Ćao. - Ćao.
Žao mi je što smo ovako upali, pokušali smo i da zovemo.
Isključila sam telefon. - Ovo je ludo.
Pričali smo sa doktorom. Hoćemo opet da pričamo sa Denijelom.
Spava. - Možemo malo da sačekamo.
Pričali ste već sa njim u bolnici, nije vam rekao ništa.
Kada bi pričali sa njim opet, na jednom mestu gde se bolje oseća...
Denijel!
Tu je.
Kako se osećate, Denijel?
Zvao je doktor. Otkrio je šta su te mrlje na snimcima.
U stomaku ste imali životinjske kosti. Denijel, možete li nam to objasniti?
Bolnica je takođe otkrila da je odeća koju ste nosili,
ista koju ste nosili kad ste nestali.
To znači da celo vreme niste bili u bolnici,
nego ste se negde krili? - Ne znam.
Vidite, Denijel...
ali tako je, Denijel, jer vas je neko prepoznao.
Juče rano ujutru. - Denijel, molim te.
Novčanik ste imali kod sebe. Vaš novčanik.
7 godina ste bili na ulici, a nije niko ukrao vaš novčanik?
Jako puno ljudi je pokušao da vas nađe.
A vi kažete da ne znate šta ste doručkovali juče. Lažete.
Vi ste lažov! - Dosta je bilo.
Zasad.
Žao mi je zbog svega ovoga, gđo,
jednostavno jedva možemo poverovati da je vas muž živ.
Saznaćemo sve vremenom.
U međuvremenu, ako vam treba nešto... - Ne... -Molim vas, uzmite.
Svratiću oko 10. Možemo li pričati?
Ne znam. - Samo da pričamo. Može?
Da. - Posle 10.
Ćao.
Kad si me zadnji put video, jedva sam znala da vozim, sećaš se?
Nestala si, znaš. - Da, tako je.
Jesam.
Jurila sam jednog tipa, zbog neke droge...
Neću ni da pomislim na to.
Kako si izašla?
Ne znam. - Možeš li nas ostaviti nasamo?
Naravno, naravno.
Ako hoćeš da popričamo...
Pa...
Los Endželes; Ministarstvo zdravlja Proglašen mrtvim
Ne!
Ne...
Gde si... gde si bio, jebote?
Tu sam.
Ne tražim od tebe da odlučiš danas.
Neću da te prisiljavam ni na šta u tvom životu. -Ovo je irealna situacija.
Samo hoću da ti kažem da pripadam tebi.
Neću nikad otići, neću te nikad napustiti.
Staraću se o tebi, zaštitću tebe i bebu. I uradiću sve da pomognem Denijelu.
Ja sam još uvek taj isti tip. Ali on nije.
Nije više taj isti kad te je napustio.
Sećaš se kad si rekla da je on jedan fantastičan čovek. -Nemoj...
Žao mi je, žao mi je, samo hoću da ti kažem da je ta umrlica...
tačna. Čak i ako je on sad gore.
Isuse! Jesi li dobro?
Nije to što se čini. Više je kao insekt.
Svetli kao srebrna riba.
Triša!
Ti se srela sa njom. Voleo bih da se nisi nikad srela sa njom.
Opsednuta je.
Denijel, mislim da bi trebalo da se vratiš u svoju sobu...
i sačekaš Trišu.
Ne... ne mogu se vratiti tamo.
Unutra je među tim zidovima.
Možda je otišla.
Nemojte više, nemojte. Nemojte... Nemojte više...
Umukni, Denijel.
Prekinimo. Dosta je.
Uveravam te da nećeš izostati iz detetovog života.
Triša... -Uvek si to rekao da ćeš mi ga vratiti.
I uradio si. I volim te zbog toga.
Shvatam.
A htela sam jako...
Htela sam da nestanem na vikend.
Spavati ispod zvezda...
i nikoga ne bi interesovalo da li ću se ikada vratiti.
Razumem...
Razumem ga zašto je... jednostavno otišao i ostavio
ovaj haos i rekao: jebe mi se za sve.
Ne znam...
Brajan?! - Jesi li...?
Ne!
Triša!
Triša, nestao je! Nestao je!
Nestao je!
Nestao je...!
Nema nikoga unutra. Šta se desilo?
Denijel, Denijel!
Denijel!
Keli?
Denijel!
Znam da zvuči čudno, ali kunem se, kunem se da sam ga čula u zidovima.
Denijel!
Vikao je. - U redu je, dobro?
Denijel!
Pregledaću vas, važi?
Gledajte me u oči.
Sve je u redu.
Pili ste nešto? Nešto o čemu bi trebalo da znam?
Popila sam čašu vina maločas.
Dobro.
Kasnije ćemo pričati sa vama, važi? - Da.
Jebeni seronja.
Tu je.
Videla si njene oči? - Da, pupile, znam.
Ali to znači da se nafiksala. - Ne, treba da pretražiš park,
glavne puteve, ne interesuje me... - To će te debelo koštati, znaš.
Znam da je voliš, ali to ti ne pomaže. - Znam.
Trebaće mi njena izjava. Ali moraćemo nešto menjati na njenoj priči...
Znam.
Hoćeš da napišem njenu...
izjavu?
Ne. Ne, mislim da mogu i ja da uradim.
Svakako još moram da je upitam za neke stvari.
Moraćeš...
Ne znam kako da ti kažem. Žao mi je, jednostavno...
O, Isuse. Zar mora?
Moraćeš potpisati papir o nestaloj osobi.
Triša, Bože, tako mi je žao. - Umukni!
Hej!
Videla sam ti oči, uzela si neku drogu! Gde je?
Ne, zajebi! Slušaj! Ja sam videla!
Halucinirala si! - Videla sam, Isuse! Ne veruješ mi?
Ne može da prođe nijedan dan bez Kelinih "tripova"!
Desilo se, ne bih verovala ni ja da nisam videla!
Dobro, dobro, dobro!
Šta bi se desilo da nije tako kao što sam rekla?
Gde god ti bila, štogod ti radila? Šta bi se desilo tad, Triša?
Ne znam šta se desilo! Ali zadnji put sam slušala priču o jednoj velikoj bubi,
kako je ulazila ispod kože, sećaš se?
Dobro, ali ipak se desilo! - Neće se tu ništa promeniti!
Otac je otišao, majka je poludela,
a Keli pokušava rešiti svoje probleme iglom!
Ali barem ja nisam sjebala svoj brak sa dečkom iz srednje škole...
Nestale osobe
Lista nestalih osoba
Ćao Rut, ovde Triša. Verovatno si sad već na avionu, ali...
slušaj...
Hej...
Žao mi je... - Nemoj, besmisleno je.
Mislim da sam shvatila o čemu se tu zapravo radi.
Dobro, Valter Lambert, stanovao je na tri kuće od nas,
vodi se kao nestao od 1995. godine, išao je na posao.
Pogodi gde je išao. Ostavio je za sobom svog sina, koji trenutno tu živi.
Ubeđen je da je svog oca oteo monstrum.
Valtera su proglasili mrtvim 2002. godine.
Videla sam ga prošle nedelje. Pogodi gde.
Mogao bi da bude i slučajnost, ali nije on jedini, ni blizu.
U zadnjih 100 godina je više osoba nestalo sa ove okoline.
Tunel nije bio tu pre 100 godina. - Tačno.
Autoput je izgrađen ranih 50-ih, ali pre toga,
i ne šalim se, bila je tamo jedna prirodna formacija,
izgradili su most tamo, i znaš šta?
Ljudi su počeli da nestanu.
1928. godine, Čarls Ešfor je otišao da donese vodu za svoju porodicu.
Prešao je preko mosta... porodica ga je tražila. Ni traga o njemu. Tragovi su mu
nestali na sredini mosta.
Nije dovoljno? Tri studenta, na naslovnoj strani L.A. Tajmsa,
posle toga kad su nestali -kako su oni nazvali: u sistemu podzemnih pećina;
u obližnjim planinama, znaš gde, pričali su o dugačkom tunelu u dolini.
Nisu mogli da pronađu taj tunel...
Slušaj! Ovo je bitno. Rekli su da se nalazi ispod grada.
Ne ispod zemlje, nego u podzemlju. - Isuse, Keli.
Ne, gledaj, 1968.godine, Dejvid Ston...
je krenuo u jednu žurku, tri zgrade odavde,
počeo je da se ponaša čudno, i našao se na komšijskom imanju.
Nije znao gde ide, šta radi, samo je toliko rekao da ga neko juri.
Keli, kada um ne zna da se izbori sa jednom strašnom situacijom...
Znaš li da ima 109,000 prijavljenih nestalih osoba u ovoj državi?
Pogodi koliko njih je nestalo u tunelu. - Um stvara formule.
I ja sam videla strašne stvari, dobro?
Strašne stvari koje su se činile tako stvarnim.
Mitovi, legende, folklori. -Lakše je zamišljati najstrašnija maštanja
nego prihvatiti istinu. - Triša, svaka kultura u istoriji
ima takve mitove gde monstrumi kidnapuju ljude.
Odvuku ih u neki nestvaran podzemni svet, naprave robove od njih...
Lakše je suočiti se sa najgorim košmarom, nego prihvatiti činjenicu
kako je glup i jednostavan ovaj svet.
Uzmimo naprimer legende trolova, egipatske demone, Bendži, Vendigo.
Postoje zapisi o svemu ovome! Samo...
treba da nađemo... Dobro...
Pretpostavimo da postoji jedna Crna rupa
koja rastvara na atome sve materije, i sastavlja ih u jednom drugom prostoru.
Puno stvari je već nestalo u ovoj okolini,
baš kao što pokazuju zapisi tokom istorije.
I ovi stvari se pojavljuju na jednom te istom mestu.
Volim te, Keli.
Triša.
Kako mu je? Gde je?
Ćao... Triš... - Denijel!
Moram vam nešto reći, uđite unutra, sedite...
Sedite...
Gđo. -Šta se desilo? -Moram da pričam sa vašom sestrom na trenutak.
Šta se desilo? - Našli jedan leš u tunelu,
i treba da identifikujete... Ne, gđo, vratite se, molim vas, ne!
Nemojte ići tamo!
Šta se desilo? O, Bože!
To je on... On je Valter Lambert.
Držite ga! Držite ga! Držite ga! -Žao mi je!
Ali morate ostati ovde! Držite ga...!
Držite ga. Držite ga.
Sranje!
Hej!
Neću vas dugo zadržati.
Vaš otac... -Rekao sam vam da nije mrtav.
Žao mi je. Puno je životinja nestalo u ovoj okolini,
i hoću da znam šta tražio taj pas u tom džaku za otpatke?
Samo hoću da odem kući. -Moram da znam, inače ću otići kod vaših komšija,
i pitaću ih o svim tim provalama, pitaću ih o nestancima životinja.
I oni će mi reći da je Džimi Lambert jedan "dobar" momak.
Samo hoću da spavam.
A ja hoću da mi date bilo kakvu informaciju.
Bilo šta, i poslaću vas kući, dobićete pomoć.
Ako vam treba.
Obratio sam se vama za pomoć, ali vi niste mogli da mi pomognete.
Ako hoćete da mi pomognete, pomozite mi onda...
da sahranim svog oca, molim vas.
Da, u ovome ti mogu pomoći.
Važi, gotovi smo.
Ćao.
Ćao, sestrice.
Kako ide meditacija? - Dobro, dođi, sedi pored mene.
Znači, samo sediš ovde i razmišljaš? - Znam.
Pokušavam...
stvarno pokušavam da... razvijem duhovnu
srodnost.
Izvori bola.
I pokušavam da nađem, pa ne znam, nirvanu.
Koja ne znači ništa, zar ne?
Nemoj da potcenjuješ privlačnost zaborava.
Ako hoćeš da živiš malo duže.
Čak i ako zatvorim svoje oči, još uvek vidim taj leš na trotoaru.
Da, znam, i ja sam se setila toga. Mogao je da bude i on.
Mogao je da bude i Denijel...
Sve je tako mutno.
Jadni Denijel. - Znaš li da crkva kaže da...
postoje ljudi koje zovu duše koje pate? -Stvarno?
Postoje ljudi koje Bog jednostavno zadrži,
i prepušta ga na samilost đavolu i demonima.
Kojima je sudbina da pate, u zamenu za večni život u raju.
Nisam htela da te povredim, ni da te zamrzim.
Znam, ja sam takva.
Mislim da ponekad imaš stvarno dobre ideje.
Samu sebe si vodila prema jednom nepoznatom horizontu,
i pokušavaš razmišljati čistim umom.
Nisam nikad mislila ništa loše o tebi.
Mislim da sam prokleto sjebana.
U ovome trenutku.
Ovo je jedan jebeni košmar usred bela dana, od kojeg se sva naježim.
Jesam li mogla pretpostaviti da će se ovo ovako završiti?
Jesam li mogla to uopšte znati?
Triša.
Nestala
Nestao
Da, znam.
Hoćemo li nešto popiti? - Ne može.
Važi?
Još jednom ispočetka.
Dobro...
Nešto tu ne razumem. Policajci su u vašoj sobi našli...
Čuo sam nešto o tebi. Sa kim se družiš.
Ono što radiš je loše. Ne, jako loše!
Mogu da radim što hoću.
Pa... moraćemo testirati vašu krv.
Pitanja ima jako puno.
Trenutno ste vi jedina osoba koja nas interesuje.
Ne planirate napustiti grad u skorije vreme? -Ne.
Nećemo stati sa traganjem ni za sekund. - Samo trenutak i nastavljamo, ali...
pre nego što nastavimo sve ovo...
moraćete potpisati izveštaj o nestaloj osobi.
Ostanite u blizini, gđice.
Nađeni nestali studenti u blizini pećine
Trgovanje!
Pazi se podzemnih stvari
Brajan...
Znaš, jer...
Znaš da ne moram ovo da ti kažem, ali... -Znam.
Slučaj će ostati otvoren.
Definitivno. Štogod se bude desilo. - Znam.
Hej, rekao si i sam, ovde se ne radi o špekulaciji.
Radi se o tome šta znamo, i šta ne.
Mislim, znamo da na ulicama živi jedan čovek koji je
je stvorio nekakvu fantomsku serijsku ubicu.
I samo pitanje vremena je...
kada će ove životinje...
Kuća mu je pretresena, a njega su ispitali, to je sve što znamo...
Možda je samo jednostavno otišao, napustio ovaj haos i rekao:
jebe mi se za sve.
Ili tako nešto.
Ona je živela na zemlji. - Ponekad smo išli na kampovanje.
Ona... ona je išla na kampovanje, i jednostavno je samo nestala...
ona i njen voljeni... na kampovanje...
i dobro su se proveli.
A njena sestra?
Koristila je droge, drogu je držala u stanu...
Pobegla je. Uzela je svoju torbu, pa je vratila nazad.
Možda su pobegle zajedno.
Ne.
Ne...
Samo zato što nemamo nikakvog dokaza,
ne znači da nećemo ništa postići u ovom slučaju.
Triša je nestala iz našeg vidokruga, možda je samo htela da bude srećna...
i slobodna. -Znam. -Živeći bez novca, bez kreditne kartice i bez kola.
To ne znači da ovaj scenario ne postoji.
Naravno da ne znači.
Čudne stvari se dešavaju. Nestanu judi, neke ljude pronađu.
Niko joj nije poželeo ono najgore.
Ne njoj.
Ne njima obema.
Prevod: BaglyasPeter http://titlovi.com/