www.titlovi.com
SUROVA ISTINA
Let 530 iz San Franciska, imate dozvolu za sletanje.
Izvinite, ne pričam španski. -Prvi put u Španiji?
Da, prvi put. Gde mi je prtljag?
Na žalost, i dalje je u San Francisku. -Divota.
Sali, ja sam. Možeš li da pozoveš aviokompaniju
da ostave moj prtljag u San Francisku?
Pre ću se vratiti, nego što ga oni dopreme. Hvala.
Vile?
Zdravo. -Zdravo.
Očekivao sam Džoša.
Uspavao se na brodu, umor od letenja.
Iznenadi ga. Drago mi je što sam te video. -Takođe.
Kako služba? -Veoma dobro.
Gospel kvartet je bio svratio na šest nedelja.
Zatim ekspert za Pikasa iz Oregona.
Zašto bi Španija želela da sluša o Pikasu od čoveka iz Oregona?
Različiti uglovi. -Izvini, samo malo.
Molim? Mogu li da te pozovem za par sati?
Važi. Ćao.
Jedan poziv, tata.
Ovaj odmor je u nezgodno vreme da budem odsutan od firme.
Tvoja mama je prilično srećna zbog njega, Vile.
Vile?
Super izgledaš, mama. -Hvala za namirnice, srećo.
Otkud to da si tako opuštena? -Zato što smo svi konačno ovde.
Kako si leteo? -Poleteo, preleteo, sleteo.
Ništa što kupka i špansko vino neće izlečiti. -Možemo i bolje. Skini to odelo.
Izgleda kao harmonika na tebi. Gde ti je prtljag?
Još se oprašta sa Golden gejtom. -O, za ime božije...
Ima odeće koje si ostavio prošle godine. Možeš da je obučeš.
Čekaće te čaša vina kad se spremiš.
Vidiš na šta mislim? Kad sam stigao rekla je: "Pivo ti je u frižideru".
Mama te je uvek više volela.
Vidi ko je ovde. Daro, ovo je Vil. Dobri brat
Onaj koji pre svima govorio da je jedinac. -Samo kad se Džoš rodio.
Kakva je bila vožnja sa Godzilom? -Bez krvi i svađa... još.
Lagano. To je samo nedelju dana.
Meni je vaš tata baš drag. -Odrasla je u sovjetskom sirotištu.
Moram da se presvučem. -Nije loše.
Ali to je posao za vladu, moraš da trpiš birokratiju.
Seliš se kad ti vlada kaže, pa nisu svi oduševljeni tim.
Da, mislim da se meni ne bi svidelo.
Džoš i ja nismo imali iste prijatelje duže od dve godine.
Da ne spominjem da smo za 18 godina živeli u 12 različitih zemalja.
Najbolje je što smo naučili oko 15 čudnih lokalnih sportova. -Izvini.
Obojica smo igrali košarku i trčali u Komorosu, sećaš se?
Mada u školama nije bilo viših od 160, pa je Vil bio zvezda gde god da smo bili.
Odlično!
Pre nego počnemo, htela bih da kažem da sam presrećna što smo ponovo zajedno za stolom.
Nisam znala koliko mi je to nedostajalo. -Za porodicu. -Lepo. Za porodicu.
Odlično izgleda. -Moj pećinski čovek ju je uhvatio jutros.
Pecate, g. Šo? -Da, peca. Peca.
Ljudi, ozbiljno, molim vas. -Hoću da čujem priču.
Pecanje kopljem mu je u stvari jača strana. -Izvinite me. Moram da se javim. Važno je.
Prekini s tim pričama da ja ne bih krenula da pričam tvoje.
Gde spavaš večeras? Ne spavate zajedno, zar ne? -Bože, tata.
Ako budemo radili zajedno, siguran sam da će biti korisno za oboje.
Ovog četvrtka? Nisam u zemlji...
Razumem.
Važi. Ćao.
Prilično opasno. -Da, u ovom slučaju je bilo.
Dolazi. Tiše! -Jadni Vil. To je samo njegova mala tajna.
Ta priča će dugo ostati u porodici.
Molim te, ispričaj mi. Hajde. -Džoše, dosta je.
Ljudi, ozbiljno, nemojte. -Vil je pecaroš.
Pre nego što ispričaju još koju fantastičnu priču...
Stvarno se desilo to da me je izveo na pecanje kopljem, sa deset godina...
Imao sam deset godina, i ulovio sam svoje peraje.
Svima je to smešno. -To je istinita priča? -Da.
Plakao je celu noć. -Mogao je da probode stopalo. -Zaspao je plačući.
Vil je proizvodio neke zvuke kad je plakao, Džoš bi mogao da ti pokaže.
Slične lajanju. -Strašno smešno. U stvari, znate šta? Ovo nije dan za šalu.
Ne znam da li mogu da ostanem nedelju dana. -Šta?
Žao mi je, mama. Upravo sam saznao
da mi je firma zvanično bankrotirala.
Šta?
Žao mi je. -O čemu pričaš?
Vile?
Žao mi je što sam planuo za večerom.
Žao mi je što prolaziš kroz težak period.
Hvala.
Sutra će biti dobar vetar.
Da.
Spremite se da okrenete!
Vile? Vile!
Čvršće na toj gredi! Čvršće, Vile! -Čuo sam i prvi put.
Džoše, usidrićemo se ovde!
Vile?
Vile!
Kad budeš mogao.
Drži ga u vetru.
Vile! U vetar! Upravi ga u vetar!
Daro!
Bože, jesi dobro? -Daj da pogledam. -Dobro sam.
Bože! -Dobro sam. -Je li dobro? Dobro si?
Bićeš dobro. -Dobro sam.
Prokleti telefon! -Šta to radiš? -Vile, jesi sišao s uma? -Ne!
Umukni! -To si moju karijeru bacio!
Imaš devojku na palubi... -Do đavola!
...sa posekotinom na glavi! -Martine, dosta! -Stvarno mi je dobro.
Idem u grad. Treba li nekom nešto?
Kupi neki antiseptik, verovatno ima u apoteci.
Važi. Trebaće mi novca.
Požuri, Vile.
Hvala.
Volim te.
Ja ću. Pažljivo. -Važi.
Da li ste videli gde je onaj brodić otplovio?
Izvinite, ne govorim engleski. Žao mi je.
Ljudi, je li neko video brodić? Kao jedrenjak? Niko?
Mama?
Molim vas, morate da mi pomognete. Nešto se desilo mojoj porodici.
Smiri se! -Šta? Nešto se desilo mojoj porodici!
Moj brod je ispreturan, a njih nema! -Dosta! Šta se desilo?
Ne znam, spominje neki čamac. -Ja sam kapetan Pizaro. Ti si? -Vil Šo.
Gde ćeš?
Odvedi me na brod.
Ko je to? -Molim vas, g. Šo, opustite se.
Vile. Mogu li tako da te zovem?
Otkud znaš kako se zovem? -Rekla mi je tvoja mama.
Gde je ona? -Mogu da te odvedem do nje, i ostatka porodice. Hajde.
Ne! -Hajde! -Ne, ne!
Hajde. -Pustite me! Sjaši s mene!
Sranje!
Vadi ga odatle!
Vile? Idemo. Hajde, ustaj.
Jesi dobro? -Boli glava. Upravo su me prebili k'o vola.
Gde su mama i Džoš?
Ne znam. -Šta? Pitao sam te: "Gde su mama i Džoš?". Ostavio sam ih s tobom.
Ljudi su došli na brod.
Uperili su mi pištolj u glavu, i odveli mamu, Džoša i Daru.
Šta se dešava? -Žao mi je.
Zašto ti je žao? Šta? -Žao mi je.
Vile, ne zakazujem gospel kvartete i eksperte za Pikasa.
Nije ni posao koji radim u ambasadi.
Jedino je istina da radim za vladu, duže vreme.
Šta radiš? -To je ogranak Agencije.
Specijalni ogranak Agencije.
I mama i Džoš su oteti. -Ne kao što misliš.
Ne tretiraj me kao idiota. -Ne tretiram.
Tretiraš! Mama i Džoš su oteti. -Ne tretiram. -Ti si CIA i ne znaš gde su?
Žao mi je.
Je li nešto što si uradio? -Moguće, da.
Žao mi je, Vile. Nije postojao način da ti to objasnim.
Ali vratićemo mamu, Džoša i Daru. Pokušaj da se odmoriš.
Molim. -Marti, ti si? -Ja sam. -Šta se događa?
Na putu sam. -Šta se događa?
Gde si? -Kući. 3 sata ujutru je. -Moram da te vidim.
MADRID
Hajde. Idemo.
Voziš.
Dijego, sastajem se sa Karakovom. Treba mi tvoja pomoć, zvaću te.
Je l' mama zna?
Da, zna. Zna sve.
Žena mi je. -Zašto mi nisi rekao? -Nije bilo načina da ti kažem. Nije, Vile.
Ne bi bilo ispravno da ti kažem šta radim.
Ko je to?
Prijatelj.
Samo miruj.
Bićeš dobro?
Odličan si sin.
Vraćam se za tren.
Jesi dobro? -Ne. -Šta se dešava? Jesi povređen?
Šta si uradila? Namestila si mi? -Namestila ti? -Da li si mi namestila?
O čemu pričaš? -Oteli su Lori i Džoša s broda.
Ko?
Ne mogu da ti pomognem ako nećeš da komuniciraš. Ko je oteo Lori?
Ljudi od kojih smo uzeli aktovku. Hoće je nazad.
Sranje. -Ko su oni, Džin?
Dali su mi 24 sata, ili će ih pobiti.
Gde je aktovka?
Van domašaja je. Otišla je. -Ne zajebavaj se sa mnom.
Ništa? -Pokušaću. -Samo to? -Pokušaću.
Dobro, onda idem. -Marti, hoću da ti pomognem.
Otišla je daljim putem, nemam je više.
Moraš da središ ovo. -Potrudiću se.
Tata?
Bože.
Pobrini se za telo.
Molim? -Kakvo je stanje?
Neko pokušava da me ubije. -Daj Toma na telefon.
Neko je ubio mog oca. -Reci Tomu da ima manje od 21 sata.
Ko je Tom? Ko si ti? -Tip koji drži tvoju porodicu.
Gde su...
Neki tip pokušava da me ubije!
Spusti pištolj! -Čekaj, neki tip hoće da me ubije!
Na kolena! -Do đavola!
Dobro, ja...
Izgubili smo ga, ponavljam, izgubili smo ga.
AMBASADA SAD-a MADRID, ŠPANIJA
Ja sam Amerikanac! Možete li da mi pomognete?
Nije zaveden Martin Šo ni u jednoj našoj agenciji u Španiji.
Nama je rekao da je kulturni ataše. -Mislim da si rekao da nije.
Moj otac je mrtav. Pogubljen. Ubijen.
G. Šo, postoji lokalni nalog za vaše hapšenje.
Tvrde da ste ubili policajca. -Čekajte. Ne.
Tip koji je ubio mog oca je pucao na mene s druge strane grada.
Možemo da vam pomognemo u obezbeđivanju pravnog zastupnika
i zaštićivanju prava kao Amerikanca.
Nisam ubio tog policajca. Znate šta? Nemamo vremena za ovo.
Moja porodica ga nema. Hoćete li mi pomoći? Molim vas?
Predlažem da prihvatite našu pomoć da vam obezbedimo branioca.
Ima li još neko s kim mogu da popričam? -Smirite se.
Svi mi stalno govore da se smirim. Smiri se, smiri se.
Moja porodica je oteta, a mene traže zbog ubistva koje nisam počinio.
Da?
Da, gđo.
Upravo sada, zapravo.
Neko hoće da popriča s tobom.
Pođite s nama, g. Šo.
Vile? Ja sam Džin.
Džin Karak. Radila sam s tvojim ocem.
Kladim se da ću videti veliki beli ožiljak preko dlana, ako digneš levu ruku.
Zaradio si ga dok si mi pravio martini, sa deset godina.
Sećaš se? -Da, sećam vas se.
Tvoj otac je ostavio porodicu u teškom položaju. Pomogla bih.
Hoćeš li da uđeš da razmotrimo ovo? -Ako ga vi niste ubili, ko je?
Bila sam tamo da mu pomognem.
Htela sam da ga zaštitim, ali me nije poslušao.
Tvoj otac nije voleo da sluša. Reći ću ti sve što znam kad uđeš u auto.
Vile. Hajde.
Želiš li da spasiš porodicu? Jer ima rok trajanja.
Uđi, Vile.
S kim se tvoj otac dogovarao u vezi porodice? Ko mu je bio veza?
Rekli ste da ćete vi da pričate.
Ako ću da ti pomognem, moram da znam s kim imam posla.
Da li je zvao nekoga? Sastajao se s nekim?
Jesi dobro? -Mislim da će mi pozliti. -Stvarno? -Stvarno.
Stani.
Bolje?
Hajde, mali, idemo. -Gospodine! -Ti malo...
Zaboravi ga.
Idemo. Sredićemo prvo onog drugog.
Sklanjaj se odatle!
Plati! -Šta? -Nema para, nema vožnje.
Ne radi mi to. Ozbiljno.
Molim te. -Žao mi je.
Hvala.
POZIVA: NEPOZNAT BROJ
Da?
Halo? Jeste li... Halo?
Reci sinu da hoću da pričam s Tomom. -Vile? -Mama!
Jesi dobro? -Daj tatu na telefon. Moram odmah da pričam s njim.
Mama, ne mogu.
Daj ga na telefon. -Ne mogu da ga dam.
Vile, poslušaj me. -Mama, ne mogu. -Gde je?
Ubili su ga.
Ne! Ne!
Alo! Smiri se.
Tom i ja smo imali dogovor. Moja aktovka ili ti je porodica mrtva.
Slušaj, ne znam ništa o tvom koferu, aktovci, ili bilo čemu.
Pusti moju porodicu. -Ovo ti neće kupiti još vremena. -Šta?
Podseti Toma na ulog. -Moj tata je mrtav, zvao se Martin.
Imaš pogrešnog čoveka. -Reci Tomu: 18:00, Kapija Sunca.
Moja aktovka, ili ti je porodica mrtva.
POZIVAM: D. KALDERA
Zdravo. Da li govorite engleski? -Malo. Kako mogu da vam pomognem?
Zovem se Vil Šo, tražim Dijega.
Bio je prijatelj mog oca. Možete li da mi date vašu adresu, molio bih? -Da.
Ulica Kruz 34, apartman 502, Madrid.
Ćao.
Ćao, kako si? -Kako mogu da ti pomognem?
Pričali smo telefonom. Uputila si me dovde.
Mogu li da ti pomognem?
Moram da pričam s Dijegom Kalderom. -Zdravo, Vile. Bolje ti je?
Šta se događa?!
Spusti pištolj!
Pričam samo engleski! -Hteo si da vidiš mog ujaka!
Ko ti je ujak? Je l' Dijego Kaldera?
Da. Ovaj šupak je došao sa pištoljem
i rekao mi da sedim i ćutim, čekajući mog ujaka da uđe.
Prijatelji ovog tipa su mi ubili oca jutros. -Otac ti je ubijen?
Zato sam ovde.
Moj otac je zvao ovu kancelariju desetak puta i tražio Dijega.
Gde ti je ujak? -Šta? -Vidi. Ovaj tip,
i njegovi ljudi, su došli da traže tvog ujaka. Gde će sledeće da traže?
Želiš li da budeš ovde kad mu se ortaci pojave?
Hajde, moramo da nađemo tvog ujaka.
Otvoreno je. -Dobro, ja ću.
Ovaj mali je na svim vestima.
Zašto se jutros nisi pobrinuo za njega? -Hajde, Diksone, javi se.
Ne radi to! -Zdravo, Vile. Iznenađenje.
Spusti pištolj. Uplašen si.
Mene plaši kad mi uplašeni ljude upere pištolj u lice.
Onda ćemo živčani voditi ovaj razgovor. -Mogu li da sednem?
Pa, šta mogu da uradim za tebe?
Zašto si ga ubila? -Da je situacija bila obrnuta,
veruj mi, tvoj otac bi uradio isto.
Zašto si ga ubila? -Hteo je da vrati nešto našim neprijateljima,
to je pitanje nacionalne bezbednosti. -Misliš na aktovku?
Bio je na pragu izdaje svoje zemlje. I izdaje nas, svog tima.
Ne verujem ti. -Stvarno? -Iskreno, mali, zabole nas.
Možda sam ga poznavala bolje od tebe.
Hoću da vidim svoju porodicu. -Nisu kod mene.
Kod koga su? -Žao mi je što to kažem, kod nekih terorista.
Ti si poslednja osoba koju želim još da umešam u ovo.
Ali mi treba tvoja pomoć.
Moraš da mi kažeš s kim se još video, ili razgovarao, u vezi ovoga.
Daj mi šta mi treba, i učiniću sve da ti pomognem da vratiš porodicu.
Treba da im kažeš da je moj otac mrtav, i da nemam ništa s ovim.
Samo hoću da spasim porodicu! -Tako je.
Pa, mislim da ti dugujemo nešto. -Čekaj. Sedi!
Idi! Hajde!
Hajde!
Do đavola!
Beži s puta! Idi!
Moramo da nađem način da se spustimo!
Nema načina!
Bože!
Šta radiš? -Diži ruke.
Stisni ovo pod rukama. -Ne, čekaj! Zezaš me?
Veruj mi, ovo je jedini način da se spustiš.
Ne. Nema šanse! -Samo ovako ćeš biti bezbedna. -Ne! Jesi lud?
Lusija! -Ne! Neću! -Miruj i slušaj me!
Jesi spremna?
Vile! Nemoj da me ispustiš!
O, bože!
Prekini!
Vile, hajde!
Hajde!
Pogođen sam. -Evo je!
Vile! Hajde, moramo da idemo!
Srećnik. -U redu je. -Bez bolnice.
U redu je. -Bez bolnice. -Nije bolnica, moj prijatelj će ti pomoći.
Moraš da me odvedeš do Kapije Sunce. -U redu je.
Jesi dobro?
Kakvo je ovo mesto?
Krise, molim te! -Lusija! Šta se desilo?
Moraš da me odvedeš do Kapije Sunca, da pronađem porodicu.
Ubili su mog ujaka! Ovaj je ranjen! Pomozite mi!
Ne, vodi ga. Uvalićeš me u nevolju!
Ideš u medicinsku školu, pomozi mu! -Ja sam učenik, ne doktor.
Kristijana, šta se događa? -Habibe, zovi Maksima, treba nam pomoć!
Gubi puno krvi! Nemam gde da ga vodim.
Kad je upucan? -Pre sat, mislim.
Drži ga budnim.
Pričaj sa mnom! Molim te, pričaj!
Gde su? -U kancelariji.
Liči li joj ovo na bolnicu? Dugujem neke usluge njenom ujaku
ali ne može da dovede tipa koji krvari u moj klub!
Nemam vremena za ova sranja!
Devojke, šta se dešava?
Maksimo, molim te. Dijego je ubijen.
Ovaj mi je spasio život! Njegov otac je takođe ubijen.
Maksimo, dodaj mi votku. Moram da sterilišem ruke.
Reci mu da će ovo da boli. Moram da vidim da li je metak unutra.
Šta kaže? -Kaže da ne brineš. Bićeš dobro.
Odlično! Nema metka. Sada moramo da zaustavimo krvarenje.
Nema metka unutra. Molim te. Dobro.
Hoćeš da cugneš, druškane? Ja hoću.
Čvrsto ga držite!
Šta to radi? -Zaustaviće krvarenje.
Svaka čast, prijatelju.
Povraćaću.
Što su ubili mog ujaka?
Ne znam. Verovatno zato što mu se moj otac obratio.
Ne znam, žao mi je.
Zašto imaš fotografiju Toma Kitona u telefonu?
To je moj otac. To je Martin Šo.
On ti je otac?
Da.
Je li mrtav? Jesi siguran da je mrtav? -Da. Rekao sam ti.
Da li si znala mog oca? Jeste bili prijatelji?
Prijatelji iznad ostalog.
Ceo moj život.
Ne mogu da ostanem ovde. Moram da pronađem porodicu. -Gde treba da ideš?
Kapija Sunca.
Zvao si tvog oca Martin? -Nisam ga zvao tako, to mu je bilo ime.
Da li uopšte znaš šta je uradio?
Kako misliš? -Posao kojim se bavio.
Rekao je da je poslovni savetnik. -Poslovni savetnik. Široko.
A ti? Čime se baviš?
Vodio sam malu firmu.
Čime se bavila?
Poslovnim savetovanjima.
Kakav otac, takav sin.
Ispada da si dobro poznavala mog oca. Kako to? Jesi spavala s njim?
Izvini. To misliš?
Nisam bila... -Ne znam šta treba da mislim.
Nisam bila ljubavnica tvog oca.
Moja majka je bila.
On je i moj otac.
Da li si znala za njegovu drugu porodicu?
Slabo je bio tu.
Ponekad mislim da što su roditelji odsutniji,
više ih voliš.
Sledeća stanica, Kapija Sunca.
I ti misliš isto? -Nije mi smetalo.
Naravno da jeste.
A tvoja majka? Kakva je?
Mrtva je.
Žao mi je.
Vile! Čekaj!
Dobro. -Rekao sam ti, moram da idem sam. -Ako ti zatrebam, biću u klubu.
To je sve. -Hvala ti. -Nadam se da ćeš ih povratiti.
Drži ruke na vidnom mestu.
Okreni se i pođi sa mnom. -Gde?
Prati me.
Gde ti je otac?
Gde mi je porodica?
Rekao sam ti, više puta.
Moj otac je mrtav. Ako mi ne veruješ,
pusti ovog da se još izdivlja na meni. Verovatno će se bolje osećati.
Ja i dalje neću ništa znati.
I da je to istina, i dalje je tvoj problem.
Znaš li kako smo došli do ovoga, Vile?
Pre dva meseca, jedan od mojih ljudi se predstavio kao pokvareni agent
voljan da proda osetljive informacije teroristima.
Zadatak je bio da otkrijemo prljavog CIA-inog operativca
za kog smo znala da sklapa dogovore iz svog interesa.
Pa je moj agent zakazao sastanak. Pogodi ko se pojavio?
Tvoj otac je ubio mog agenta
i ukrao aktovku sa sadržajem bitnim za moju zemlju.
Sad mi kažeš da je mrtav? -Agent?
Šta kažete na terorista?
Terorista?
Moja žena i sin su jednom sreli teroristu, u kafiću u Tel Avivu.
U trenutku, oni i još petnaest ljudi su pretvoreni u pepeo.
Pa pitanje postaje,
ko je ubio tvog oca?
Ljudi iz njegove agencije.
Ubili su njegovog prijatelja, pokušavaju i mene.
Misliš na Karakovu? -Da.
Trebalo bi da se sastanete i popričate o ovome.
Mislim da bi se stvarno...
Možda hoće da te eliminiše kao svedoka,
uz ostatak tvoje porodice. Suština je, gde god da odeš,
loviće te.
A to odgovara našim ciljevima.
Vile! -Vile! -Živ si! -Ljudi!
Je l' te neko povredio? -Jesi dobro? -Ironija je,
ako ubice tvog oca hoće da eliminišu svedoke,
jedino što tvoju porodicu održava u životu je zarobljeništvo.
Evo dogovora. Treba da je privučeš na sebe.
Znamo da su potencijalni kupci u gradu.
Pa mislimo da je kupovina neminovna.
Ako stvarno želi da te ubije, samo treba da budem uz tebe.
Da razjasnimo, ako ne zaustavim Karakovu pre nego što proda,
neću više držati tvoju porodicu.
Oslobodiću ih, a Karakova će ih ubiti.
Jasno?
Ljudi! Čekaj!
Ostavi me! Sklanjaj ruke s mene!
Ostavi me!
Treba da vidim Lusiju. -Hajde, povešću te.
Vile! -Video sam ih, živi su.
Treba da je navedem da krene na mene.
Ne bi trebalo da bude teško, već pokušava da me nađe.
Hoće da ubije svakog ko je znao nešto o tome.
Izraelac je rekao da su kupci verovatno u gradu večeras.
Pa moramo da krenemo, jer dogovor može da se sklopi svakog trena.
Za tebe. -Hvala.
Koliko si čuo? -Sa onim što mi je Lusija rekla? Dovoljno.
Ta kučka, Karak,
ona je ubila Dijega, je l' tako? Pa, kako mogu da pomognem?
Oni su špijuni, zar ne? Imaju oči na sve strane? -Telefoni, mejlovi, sve.
Otvorimo račun. Onda će nas naći.
Čekaj, Lusija. Jesi sigurna da si spremna za ovo?
Ne radi večeras. -Hvala.
Ne razumeš me, ali kad si bio u školi, jesi čuo priču o Bata zeki?
Je l' prodato? -"Je l' prodato"? Isuse! Gluplji si od oca.
Šta me tačno pitaš?
"Je l' prodato"? Šta? Aktovka? Ili da li ti je porodica mrtva?
Jer ako je prodato, oni su mrtvi, zar ne?
Dogovor će se sklopiti.
I jedino ćeš znati gde ako me nateraš da kažem.
Ali ti ništa neću reći. -Ne!
Dižite ga! Odvežite ga! -Ubiće te, čoveče.
Pusti me! -Mi ćemo to da uradimo!
Pusti me! -Mi ćemo!
Gde je Karakova? Odgovori! Reci mi! Gde je? Zašto nije ovde?
Zašto nije ovde? -Zato!
Što je dama. A dame, za razliku od tvoje sestre,
ostaju kod kuće dok muškarci izlaze...
Prebijte ga!
Ne brini, progovoriće. -Samo ga zalepite, dosta smo učinili.
Znam da nije lako za gledati, ali upaliće. -Ne, neće. -Hoće.
Imam plan. -Selotejp neće izdržati.
Moramo da ga pustimo. Treba nam auto.
Ne razumem. -Obećaj mi da nećeš ulaziti.
I dalje ne razumem. -Misli da sam idiot. Pusti me da dokažem to.
Tata nije bio izdajnik. Karakova ga je izigrala.
I njega i Izraelce. -I oni su tu negde? -Bolje bi bilo.
Tamo.
Kreću se. -Budi uz njih. Javi mi ako se ona pojavi. -Dobro.
Pobegao je. Kasnije ću se pozabaviti s njim.
Nadajmo se zbog tebe da se neće pojaviti.
Tamo. Parkiraj.
Budi pažljiv.
Ostani ovde, važi? -Dobro. Šta ćeš da radiš? -Čekaj ih.
Drago mi je što si doneo ono što sam očekivala.
Da, naletela sam na malu nevolju, ali sam se pobrinula za nju.
Tiho! Pođi sa mnom.
Na tvojoj smo strani. -Dobro.
Dakle, gospodo, ako ste spremni, možemo da poslujemo.
Kako da budem siguran da je prava stvar? -Došla je od Mosadovog agenta.
Na žalost, bez svedoka. Nećete naći ništa slično ovome.
Otpuzi odavde.
Mi preuzimamo. -Ne. Reci mi gde mi je porodica, ili ne mrdam.
Slušaj. Odlazi, ili ću morati da te odvučem. -Ne! -Odlazi!
Hvataj.
Lusija! Smiri se.
U redu je. -Ti si, Vile?
Od svih ljudi...
ti si trebao da me ubiješ.
Vile! Ona dolazi.
Ne! Ne!
Amateru!
Požuri! Hajde!
Čuvaj!
Hajde! -Molim te! Ne!
Isuse!
Ne! Ne!
Do đavola!
Gde su? -Ko? -Izraelci. Gde su?
Sranje!
Gde je ona?
Tamo je!
Ne, ne. Čekaj! Nemoj!
Hajde!
Ko će sad da plati za moj auto?
Lusija! Ustaj! Hajde! -Šta?
Dobro! To je to!
Muka mi je više od ovoga. -Dolazi!
Hajde!
Do đavola!
Karak, kučko!
O, Vile.
Kakav nered.
Izgleda da će ti trebati još šavova.
I tvojoj pokojnoj prijateljici, takođe. Majka ima da ti poludi.
Je li ti to očev pištolj?
Žao mi je.
Tražiš nešto ovakvo?
Vile!
Moja sestra, ostala je povređena. -Opusti se, na pola puta je do bolnice.
Tvoj otac, za sav pakao koji nam je izazvao,
bio bi ponosan na tebe.
A moja porodica?
O, moj bože!
Dobro si pazio na sebe, za klinca koji ne zna ništa.
Moram da ti priznam, bio sam zadivljen.
Hvala ti što si nam pomogao da počistimo nered.
Da li to znači da mogu kući? -Naravno, kako god.
Ali mislim da bi trebalo da razmotriš drugu profesiju.
Znaš, tvoj otac je bio častan čovek. Žao mi je što ga više nema.
Hvala. -Mogu li da te pitam nešto? -Reci.
Šta je bilo u aktovci? -Ima samo jedan način na koji mogu da odgovorim.
Idem da vidim porodicu.
Ćao.
Hvala ti.
Rekao si joj za mene?
Nije mi izgledalo bitno. -Hvala ti puno.
Trebalo bi da odeš i predstaviš se, sestra ti je.
Sestra mi je.
Preveo: faks86 www.podnapisi.net
Preuzeto sa www.titlovi.com