www.film-club.net www.titlovi.com
Moje uši čuju ono što tuđe ne mogu.
Male, udaljene stvari koje ljudi inače ne vide meni su vidljive.
Ova čula su plodovi dugogodišnje čežnje.
Čežnje za spasom. Za celošću.
Kao što i suknji treba vetar da leprša
ni ja nisam sačinjena od stvari koje su samo moje.
Nosim očev kaiš preko majčine bluze.
I cipele koje mi je dao stric.
Ovo sam ja.
Baš kao što ni cvet ne bira svoju boju
ni mi nismo odgovorni za ono što postanemo.
Samo kada ovo shvatite postajete slobodni.
A kada odrastete postajete slobodni.
Srećan rođendan
Srećan rođendan, Indija
Ričarde! Ne!
STOKER
Porodičan čovek. Predan muž svojoj ženi Evelin.
Otac pun ljubavi prema svojoj ćerki Indiji.
U našem gradu on je bio uzor
osobe koja zna šta znači biti čovek i koji je hodao kroz svet
otvoreno i iskreno.
Ričarda Stokera je oteo od nas nesrećan splet okolnosti
čiji su razlozi nepoznati i nemoguće ih je spoznati.
Nesreća koju niko od nas nije predvideo.
Čak i za neverovatnog arhitekta kakav je bio Ričard
bilo je nemoguće shvatiti veliki božji naum.
Indija?
Indija.
Gosti uskoro dolaze. Možeš li da pomogneš gđi MekGarik u kuhinji?
Molim te?
Nemoj da mi ovo radiš. Ne danas.
Kada su nasilu otvorili auto njegovo telo je bilo reš pečeno.
Užasna nesreća. Jadnica. Indija je bila bliska sa svojim ocem.
Ko će se starati za nju? -Još uvek ima svoju majku.
Njena majka da se stara za nju? Pre će biti obrnuto.
Znaš šta? Cela ta nesreća je tako čudna.
Jesi li čula one glasine koje kolaju?
Ne misliš da se namerno survao s mosta?
Zašto je prošao 2 savezne države? -Ne znam.
Sve je u redu? -Da, gđo MekGarik.
Sad se pitam da li sam ih predugo držala u frižideru.
Šta misliš? Jesam li bila preškrta sa alevom?
Ta jaja me podsećaju na vreme kad sam bila mala.
Možda si sada odrasla, ali i dalje si pobacala ljuske po podu.
Da li cu ti cipele male?
Jesi li našla svoj rođendanski poklon?
Našla sam kutiju, ali je bila prazna. -Sigurna si?
Jesi li proverila? Proveri ponovo.
Svake godine sam mislila da mi tata ostavlja cipele za rođendan.
Ali sve ovo vreme...
Reci mi šta otvara. -Kako bih ja mogla da znam?
U setu su bile 4 četiri vaze
ali sam jednu slomio kao dečak.
Sada vidim da je neko slomio još jednu.
Nisam to bila ja.
Kad smo se doselili, sluškinja ju je slomila dok je raspakivala stvari.
Indija. Dođi da se pozdraviš sa stricem Čarlijem.
Indija? Dođi. -Vidimo se uskoro.
Zdravo, Indija.
Dođi.
Ne voli kad je diraju. Ja sam joj majka.
Koje prokletstvo. Znaš, Ričard je govorio
da smo te izgubili zauvek.
Indija, bleda si ko krpa. Je li sve u redu?
Da. Moj otac je mrtav.
Kako prelepo.
Ričard je bio tako ponosan na Indijin lov da je preparirao sve što je ubila.
Tragično bacanje života. -Ove žive duboko u šumi.
Teško se hvataju.
Pretpostavljam da su Ričard i Indija bili dobar tim.
Sramota je što ne nosi crninu na bratovoj sahrani.
Čini se da je došao danas sa Srednjeg Istoka ili tako nešto.
Samo je kopao po ruševinama starog dela Istambula.
Ne, mislim da je kopao nešto sasvim drugačije. Zlato u Indoneziji.
Želim da vam se zahvalim na rečima od jutros.
Vi i Ričard zaslužujete svaku reč.
Tu si. Pridruži nam se. Ovo je Ričardov brat.
Zdravo. -Vratio si se. -Drago mi je.
Ovo su Blumovi. Naši dobri prijatelji. -Dobro veče.
Nisam znao da je Ričard imao brata.
Naše saučešće...
Doktorirao je na Oksfordu sa 24. Stoker je zasigurno bio pametan.
Da. Pogledajte samo Indiju.
Zdravo, opet.
Želiš da znaš zašto se sada nalaziš u nezgodnoj situaciji?
Jer do danas nisam znala da postojiš? -Jer stojiš ispod mene.
Izgledaš kao moj otac.
Žao mi je. -To je i tvoj gubitak.
Za jedno 60 sekundi tvoja majka će ti reći
da ću ostati ovde neko vreme,
ali želim da to bude i tvoja odluka. -Zašto?
Jer mi je to bitno.
Ovo je stvarno prelepa bašta.
Zemlja
je tako mekana. Dobra za kopanje.
Ne znam na šta ciljaš.
Ne želim probleme. -Ja sam jedina koja to zna.
Uradila sam sve što si tražio. Obaveštavala sam te svake godine.
Sve ovo vreme bila sam tvoje oči, uši i ruke.
Ponašaš se kao dete
i to radiš od malih nogu. Dosta mi je toga.
Dosta. -Dobro.
Gđo MekGarik?
Gde je? -Nisam je videla.
Dobro jutro.
ENCIKLOPEDIJA SAHRANA I OPLAKIVANJA Poslepodne je.
Izgleda da jeste. Da li bi mi mogla...?
To je moja devojčica. Hvala.
Šta radiš danas? -Mislila sam da
navučem paravane, zaustavim kazaljke na satu,
prekrijem ogledala i povučem se u svoju sobu. -Ne budi morbidna.
Reši se te haljine. Šta je to? -To je odora za oplakivanje.
Hajdemo odavde, a? U šoping. Kupićemo sladoled.
U Viktorijansko doba očekivalo se da žena oplakuje muža 2 godine.
Najmanje. -Indija. -Ali u drevnoj Kini...
za žene se napravi kuća od slame pored groba i ona tu živi 3 godine.
Ti i ja. Sladoled. Svež vazduh.
Sve one silne godine lova sa njim
a ja samo tražim jedno poslepodne sa mnom.
To bi tvoj otac želeo.
Znaš, tvoj otac i ja nismo uvek bili onako udaljeni.
Nedostaje mi kad je bio
mlad.
Indija!
Zrela aroma. Odabrao si dobru berbu.
Ne možeš ga porediti sa mlađim vinom. Previše je tanično.
Nije bilo spremno da se otvori. -Trebala si da ideš s nama, Indija. Otvoren krov,
svež vazduh. Bilo je tako dobro.
Stric Čarli ti je kupio sladoled.
Jedan od čokolade a drugi od vanile. Jesam li pogodio?
Volim pomešani.
Možeš sama da ga pomešaš, lenjivice. Gde je gđa MekGarik?
Još uvek nije stigla. -Šta? Šta onda da radimo?
Nisam baš spretna u kuhinji. -Ja znam da kuvam. Malo.
Ne moraš da to radiš. -Voleo bih.
Čarli, zaboga, ko si ti?
Indija, molim te odnesi ovo u zamrzivač.
Uradi kako ti stric kaže.
Hvala. -Hvala, Indija.
Previše ti je hladno dole?
Nije.
Znaš, Ričard je
nekada kuvao ovakva jela.
Zar ne, Indija?
Joj, izvinite. To je bilo pre nego što si se rodila.
Gde si ti naučio da ovako kuvaš, Čarli? -Madam Žakin.
Držala je restoran sa Mišelin zvezdicama izvan Tuluza, "Instituciju".
Ženski glavni kuvar. -Po njoj ne postoji ništa što muškarac ne može da usavrši
a žena napravi. -Kako to misliš?
Zvuči bolje na francuskom.
Jesam li ti rekao na povratku? Tvoj francuski naglasak je savršen.
To je jedna od prednosti prvoklasnog obrazovanja.
Mogla bih da ceo život budem zatvorena u ovoj kući,
ali i dalje bih pričala besprekoran francuski.
Znam da nećeš ceo život biti zatvorena u kući.
Kako provodiš dane? Hoću da znam ženu svoga brata.
Ne znam gde da počnem.
Čarli, nisi ni pipnuo svoju hranu.
Da li si stavio otrov unutra samo za nas devojke?
Ali Indija je sve pojela.
Skoro je polizala tanjir.
Drago mi je da si uživala. Mogu li ti još nešto doneti?
Možda sladoled? -Ne.
"Ne, hvala."
Hoću reći, ne, hvala.
Da li bi htela da nam nešto odsviraš posle večere? -Ne bih rekla.
A ti? -Indija.
Hoću reći, ne, hvala.
Zašto mi nisi rekla da imam strica?
Jer sam i sama jedva poznavala Čarlija.
Putuje svetom otkako poznajem tvog oca.
Imao je običaj da mi kaže:
"Kakva je to porodica koja nikada nije kod kuće?"
Prestanimo da pričamo o Ričardu. Izvinite me.
Izvini.
Godina 1994.
Godina kada si se rodila.
Šta želiš od mene? -Da budemo prijatelji.
Ne moramo da budemo prijatelji.
Mi smo porodica.
Treba da prođe vreme da biste mogli da netremice posmatrate.
Čekajte na trenutak kada naš pogled
konačno prodre u unutrašnjost predmeta. Pogledaj, Marv.
Vidiš onaj cvet?
Moj pogled prodire u unutrašnjost tebe.
Hej.
Pits. -Da, g. Feldman?
Da li bi hteo da nešto podeliš sa ostatkom razreda?
Da, hteo bi h da nešto podelim. Sa Indijom.
Prelep je.
Vrati se.
Mama?
Pašće kiša.
Opusti se. Tako.
Savij prste.
Ne. Gledaj mene. Vidiš?
Učim ga da svira klavir. Stric Čarli je pravi početnik.
Presvuci se i dođi da sviraš s nama.
Zašto se prvo ne istuširaš jer ćeš se prehladiti.
Dobro jutro, dušo. Čarli je očistio teren juče.
Idemo sad tamo. Hoćeš i ti?
Zdravo, Indija. Uzeo sam jedan od Ričardovih kaiševa.
Oprema mi je malo velika. Spremna?
Idemo.
Indija?
To sam ja. Dođi i zagrli tetku Džin.
Kada si stigla, Gvendolin? -Oko 4.
A kada letiš nazad?
Videćemo. Prvenstveno sam mislila da ostanem dan-dva,
ali sada mislim da treba da ostanem malo duže.
Da se malo družim sa Indijom.
Kako lepo za nju.
Čarls? -Teto Džin. -Koliko si dugo ovde?
Ne dugo.
Zahvalni smo što se malo odmara od obaveza u Evropi.
Evropi? -Da.
Evi, mislila sam da malo porazgovaramo posle večere.
Pričamo sada. -Nasamo. -O čemu? -O Ričardu, primerice.
Ričardu? -Da, Ričardu. Mom bratancu, tvom pokojnom mužu.
Mislim da neću uskoro zaboraviti njegovo ime.
Naravno. Samo sam mislila da nešto treba da se dogovorimo.
Da se pređe preko nekih stvari.
Naš advokat kaže da to nema veze s tobom. Ti nisi u testamentu.
Mislila sam na nešto sasvim drugo.
Kao, na primer,
mogli bismo da pričamo o tome kako živiš sa Čarlijem.
Teta Džin se ne libi kada želi da izrazi mišljenje o meni.
Kao i onda kada me je Ričard zaprosio. Ono što možda začudi tetu Džin
je saznanje da ta mišljenja nisu ni potrebna, tražena niti cenjena.
Evi... -Dolaziš u moju kuću da me napadneš u ovakvom momentu.
Evi...
Siguran sam da teta Džin nije mislila ništa loše.
Ništa loše, zar ne? -Ne.
Ne, naravno da ne.
Da li bi ijedna od vas dve htela da nešto odsvira posle večere?
Ne hvala. -Ne, hvala.
Laku noć, teta Džin. Ne obaziri se na Evi. Samo je umorna.
Kako se beše zove hotel?
Biltmor. -Biltmor.
Možda bismo mogle na doručak. Samo mi devojke. -Nisam sigurna.
Verovatno ću imati glavobolju ujutro.
Teto, prespavaj ovde.
Ulepšala si nam veče. -Hvala dušo.
Ali stara žena treba da bude sama da bi se oporavila. Laku noć, dete.
Nazovi me.
Ima li nekih drugih hotela u gradu sem Biltmora?
Čak i porodične veze gube smisao kada je hrana oskudna...
Ovaj zna da u lovu nema mesta za njegovog brata.
Iako je rivalitet među braćom i sestrama okrutan, tako je najbolje.
Svakim danom u lovu orlovi se primiču zrelosti...
Najstrpljiviji grabežljivac, crni orao, zna da satima kruži
i čeka na pogodan momenat za napad.
Ribe će biti preko potrebna okrepua za mlade u razvoju.
Pitam se da li je neko našao mobilni telefon.
Mislim da mi je ispao dok sam bila na recepciji.
Da li ste u potpunosti sigurni?
Dobro. Čekajte. Koji broj da stisnem kako bih nazvala nekog izvan hotela?
Devet. To sam i mislila.
MOTEL
POZVONITE NOĆU
Hajde.
Strm reljef i surova klima su pravi izazov...
čak i za najjače vrste...
Krila su sloboda...
Iako orao više voli da sam nađe svoj obrok, pomoć je uvek dobrodošla.
Svaka prednost u prirodi se ceni...
Šest kilograma i raspon krila od skoro 2 metra...
Rekla si da ćeš odsesti u hotelu Baltimor, a sad si ovde.
Čak sam morao da pozovem taksi kompaniju.
Plen ne sluti da lovac kruži visoko iznad njega
i u potpunosti je iznenađen.
Vidi ko je ovde.
Pogle ovo. -Kažem ti da zna da priča. -Hajde da otkrijemo.
Jezivo. -Hej, Stokerova.
Hej, Stokerova. -Gde ćeš? Tebi se obraćam.
Ili si sada promenila prezime u Radodajka?
Jer čujem da je tvoja mama takva prema...
tvom stricu. Jesi li i ti malo dobila?
Šta si rekao? -Ona govori. -"Šta si rekao?"
Čula si me, Radodajka. -Ponovi to?
Dobro. Bolje ti je gledaš gde gaziš, Radodajko.
Znaš šta se desi devojkama koje se petljaju sa mnom?
Jesi li dobro? -Bože.
Dobro, Pits. Dosta te je. -Briši, Vip.
Idi trči za loptom, kretenu. Nju ne zanimaš.
Idemo, čoveče.
Kao da želim da gubim vreme na tu kuju. Idemo.
Nakaza. -Izvini zbog ovoga. On je smrad.
Gde ćeš?
Previše ti je hladno dole?
Indija, odnesi ovo u zamrzivač.
Ostao si duže nego što sam mislila.
Verovatno treba da kreneš dalje.
Želiš da odem?
Hajde. Možeš da se vratiš Madam Žakin.
Pleši sa mnom.
Ja na kraju uvek vodim.
Onda me vodi, Evi.
Znaš, meni
nije bitno ko si. -I ja mislim isto.
Stvarno?
Ni meni nije bitno ko sam.
Vipe.
Ćao. -Mislila sam...
Nikada nisam bila ovde pre. -Nemoj zezat.
Vidimo se sutra, momci. -Zabavi se, brate.
I...
Hoćeš da uđeš?
Gde bi onda da idemo?
Indija Stoker, odlikašica iz Midlbenda
vrzma se po parkingu u Roketsu? Ne liči baš na tebe.
Šta bi ti o tome znao.
Valjda si u pravu.
Samo... -Da.
Znam šta misliš. -Da?
Kako to?
Jesi li ikada video fotografiju sebe
uslikanu kada toga nisi bio svestan?
Iz ugla koji ne vidiš kada se gledaš u ogledalo
i pomisliš: "To sam ja.
To sam isto ja." Da li...?
Znaš li o čemu govorim?
Mislim da da.
Pa, tako se ja osećam večeras.
Samu si sebe iznenadila?
Više se ne bojiš da te neko dotakne?
Nemoj da sve upropastiš.
Jebote. Svi su govorili da si luda.
Ali oni nemaju pojma, a? -Želim da idem kući.
Pusti me. -Nećeš.
Otvorila si vrata i sad ćeš da prođeš kroz njih.
Tišina. Budi mirna.
Ovo te neće boleti. Sranje, koji...?
Stani, stani! Slomio sam...
Drago mi je da sam pozajmio kaiš tvog oca. Moj bi bio prekratak.
Sranje. -Tvoj je.
Ozbiljno sam povređen. Sranje. -Zaveži.
Indija, prestani. Indija.
Prestani.
Ubiću te.
NAZOVI ME!!!
Da?
Mogu li da uđem?
Koliko je sati?
Hoćeš da mi počešljaš kosu?
Krenula sam u krevet.
Onda ću ja tvoju.
Nosiš spavaćicu koju sam ti kupila.
Došlo mi je da obučem nešto svileno večeras.
Kada malo promislim, nikada nisam češljala tvoju kosu,
zar ne? -Bila si zauzeta.
Čime? -Ne znam.
Ti i tvoj tata ste uvek išli u lov.
Kako sam mogla da se takmičim sa svim mrtvim pticama koje ste stalno donosili?
Videla sam te u trpezariji danas.
Ne znam šta misliš da si videla,
ali ništa se nije desilo.
Bila si tiha, nisam te uopšte čula. -Tata me je tome naučio.
U lovu.
Da čekam.
U tišini.
Nije nam trebala ni hrana ni piće. Sve bismo posmatrali.
Šare koje prave grane drveća,
hiljade oblika koje prave oblaci.
Izbrojala bih sve lišće na drvetu za 5 sati.
Uvek sam mislila da je tata voleo da lovi.
Ali večeras sam shvatila da je to radio zbog mene.
Govorio je: "Nekada moraš da uradiš nešto loše
kako bi sprečio sebe da uradiš nešto gore."
Sutra idem kod frizera
nakon što pospremim očevu radnu sobu.
Ričard (17), Čarli (8), Džonatan (2) Moja mala čudovišta 1988.
Ričard (18), Čarli (9) 1989.
Indija Stoker
Draga Indija, srećan rođendan.
Danas ti je 5 godina. Voleo bih da mogu biti na tvojoj zabavi,
ali tvoj stric je daleko u Africi gde fotografiše za magazin.
Najdraža Indija, pišem ti iz Firence.
Juče sam satima gledao Mikelanđelovog Davida.
Oružje mu je prebačeno preko levog ramena.
Ti si moja najdraža i jedina bratanica. -Moj tihi, nevidljivi ortak.
Ovo su lekcije za tebe u našim mnogim zajedničkim avanturama.
Draga Indija. -Srećan rođendan još jednom.
Propustio sam izrastanje tvojih prvih zuba.
Nikada neću videti rupice u tvom osmehu niti njihovo popunjavanje kada prasteš.
Pozdrav iz St Etjena, gde svi insistiraju da se poljube u oba obraza.
Ovaj običaj ljubljenja i grljenja bi i tebi bio neugodan.
Da si ti bila u mom zagrljaju napravio bih izuzetak.
Pitam se da li bi i ti. -Srećno Valentinovo.
Srećna Noć veštica. -Srećan Božić.
Iako nikada ne dobijam pismo -vidim tvoje poruke u zvezdama.
Ili u muzici koju čujem.
To je melodija usamljenog čoveka koji tumara stranim zemljama.
Osećam stvari tako duboko da je neki puta previše.
Pitam se da li je i tebi život otežan
činjenicom da čuješ i vidiš ono što drugi ne mogu.
Znam da ćeš jednog dana biti posebna i već jesi.
Znam da osećaš usamljenost. -Jer si ti jedina.
Znaj da sam i ja s tobom jer delimo istu krv.
Večeras ću zaspati zamišljajući da ćeš odrasti i preuzeti naše prezime.
Koliko želim da te upoznam.
S ljubavlju, Čarli. -S ljubavlju, Čarli.
Institut Kroford
Srećan rođendan.
Dobili ste policiju Midlbenda.
Ako je ovo hitan slučaj, spustite slušalicu i okrenite 911.
U suprotnom, sačekajte da budete prebačeni do drugog operatera.
Policija Midlbenda, kako vam mogu pomoći? Halo?
Halo?
Moj otac je imao identične naočare.
Nosio ih je samo dok je vozio pa su mu uvek bile u pretincu za rukavice.
Trebalo su da su uništene zajedno s ostatkom auta.
Molim te idi pre nego što se mama probudi.
Ne zanima te šta se desilo Ričardu?
Zanima me šta se desilo Džonatanu.
To je neizostavni deo onoga što se desilo Ričardu.
Ričard je bio opčinjen Džonatanom.
Tog leta, Džonatan je naučio da se penje uz stepenice.
Idemo opet.
Nije mogao da odoli penjanju uz sve stepenice na koje naiđe.
Prošlo je 20 godina otkako su tvoji donirali ovu zgradu Krofordu.
Možda izgleda staro, ali je Čarlijeva soba udobna.
Kao što znaš, on je želeo da ostane ovde.
Insistirao je da bude otpušten. Danas.
Dobrodošao u moj dom.
Izvan doma.
Vidimo se.
Ponosna sam na tebe.
Ovo je oduvek bio tvoj omiljen auto.
Mislim da će ti se Njujork svideti. Kupio sam ti stan.
Vidiš? -Ne idemo u tvoju kuću?
Sve što ti treba je ovde.
Zašto ne idemo kod tebe?
Neću videti Indiju? -Ovde su ključevi.
Videćeš da sam se pobrinuo za sve detalje.
Zašto mi ovo radiš?
Da li treba da govorim ono što već znaš?
Zašto ne mogu da idem? -Čarli.
Zašto?
Reci mi.
Slušaj pažljivo. Ovo je najvažnija stvar.
Ako se išta desi, nazovi... -I dalje me voliš, Riči?
Naravno da te volim, Čarli.
Samo sada moram da te volim nešto manje. Ne mogu da dozvolim da
priđeš mojoj Indiji, mojoj porodici. A ja sam rekao:
Ali, ja sam tvoja porodica.
Kakva je to porodica koju ne možeš da odvedeš kući?
Isuse. -Izvini.
Isuse Čarli.
Jesi li dobro? Dobro sam, Riči.
Sada sam dobro.
Hvala na pitanju.
Čarli?
Čarli.
Naravno da te volim, Ričarde.
Samo sada moram da te volim nešto manje.
Zašto sada?
Zašto si se sada vratio?
Dan kada sam otišao iz Kroforda, dan kada je tvoj tata imao nezgodu...
koji je to dan bio? Sećaš se? -Da.
Sećam se. -Koji je to dan bio?
Moj 18. rođendan.
Čekao sam. Tebe.
Sve što sam ikada uradio.
Bilo je za tebe, Indija.
Srećan rođendan, Indija.
Da, šerife. Bila sam gladna pa sam svratila u Rokets na pomfrit.
Nabasala sam na Vipa na parkingu pa smo se malo prošetali.
Uveče? Ta šuma je opasna. -Nije me bilo strah.
Vip je bio tamo. On je tako jak.
Razumem.
Lepo smo se proveli.
A onda? -Onda sam otišla kući.
Mislim da je Vip rekao da i on ide kući. -Znaš li kada je to bilo?
Pa, bilo je... -Kada si pojela pomfrit?
Molim? -Rekla si da si krenula tamo jer si bila gladna.
Nakon što si se lepo provela sigurno si bila još više gladna,
i ako si otišla na pomfrit,
mogao bih da nađem neke ljude koji se sećaju kada su te videli.
Mislim da sam...
Sigurno sam se crvenela. Prvi put sam izašla sa momkom.
Nisam htela da me vide. -Bilo je pola 9 kada je stigla.
Il Trovatore se emitovala na PBS-u.
Da, kada sam došla kući, stric je gledao TV
pa sam i ja gledala sa njim. -Samo malo.
Il Trovatore.
Šta je to? Strani film? -Ne. Verdijeva opera.
Da vam zapišem. -Ne treba. -Nadam se da je Vip dobro.
Njegovi su raskidani.
Imam osećaj da će se pojaviti.
Momci tih godina... Znate kakvi su.
Ja znam. Javićete mi ako čujete nešto?
Hoću. Dobro.
Čućemo se. -Doviđenja, šerife.
Doviđenja, šerife.
Usput, da li se vaša kućepaziteljka javila nakon što je iznenada otišla?
Nije.
Čudno kako ljudi samo tako nestanu.
Vratiće se.
Šta ćemo da radimo?
Mislim da će ti se Njujork stvarno dopasti.
Kada idemo?
Izvinite.
Sutra uveče.
Hoćemo opet? -Gladna sam. Hajde da prvo jedemo.
Znaš, često sam se pitala zašto uopšte imamo decu.
I zaključak do kog sam došla je da
u jednom momentu u životu ljudi shvate da su stvari
sjebane do nepopravljivosti.
Pa odlučimo da počnemo ispočetka.
Okrenemo novi list i počnemo ispočetka.
Onda dobijemo decu.
Male indigo kopije kojima kažemo: "Uradićeš ono što ja nisam mogla.
Uspećeš tamo gde sam ja omanula."
Jer želimo da neko uspe ovog puta.
Ali ja ne.
Iskreno, jedva čekam da te život smoždi.
Indija...
Ko si ti?
Trebalo bi da me voliš.
Dođi u moju sobu.
Uživala sam u tvom nastupu.
Indija, idi i spakuj malu torbu. Odlazimo uskoro.
Ja...
Došao sam da se oprostim. -Ne mogu da ti dozvolim da to uradiš.
Zašto ne?
Postoje male stvari koje osoba primeti, ali ih potisne zbog...
Zbog? -Šta misliš?
Ljubavi?
Ričard je voleo Indiju.
Nikad se ne bi odvezao tako daleko na njen rođendan.
Ne, ukoliko ga nije nazvao neko koga ne može da odbije.
Teta Džin je htela da priča o tebi,
ali nikad se nije vratila posle one večeri?
Ljudi nestaju...
svaki dan.
Uzmi mene, ali kloni se moje ćerke.
Ona je zrela. -Zrela za šta?
Da sama živi u ovoj kući dok joj majka putuje svetom.
Zar ne želiš da pričaš francuski u Francuskoj?
Šta predlažeš?
Pođi sa mnom.
Indija. Dođi i pogledaj.
Indija, dođi.
Indija, dođi. Smesta!
Žuriš negde? Znaš koliko si brzo išla?
Molim?
Efektno brzo, šerife.
Efektno za šta?
Vašu pažnju.
Prevela Merida
www.film-club.net www.titlovi.com